56 



REN. 



tili de puppor nr hvilka flugan eller stynget framkomnw. 

 Den andra, elier Renarnes Nosstyng, ocksä benämd Snrke 

 (kanske Trompe-stynget n:o 23. 3.), är en liksä vädlig ä- 

 komma. Flugan som tillskyndar Renen dessa inhyses kräk, 

 pästäs vara smaiare an Ryggstynget , men utan dennas syl- 

 lika stjert. Hon hall er sig ständigt framför Renens hufvud , 

 men, som det säges, aldrig sä när, att hon kan sätta sig 

 pä nosen, sä mycket mindre som Renen utan uppehäli dels 

 slänger hufvud et ät sidorna , dels stöter det mot jorden. 

 Emedlertid tro Lapparne att Renen fär fröämnet genorn 

 andedrägten i näsan. Om detta medgifves eller icke, kun- 

 jia verkningarne af flugan icke bestridas. Larverne finnas 

 samlade i Renens hufvud ofvanför näsborrarne, äf'ven ner« 

 ät svalget och r.ära tungroten, inom en tunn hinna likt 

 en bläsa , i hvilken alla vända deras smaiare ända inät lik- 

 som tili en medelpunkt. De äro utanpä skroflige, med 

 mänga ringar. Fulivuxne äro de litet smaiare an Rygg- 

 styngets, och mycket moikare tili färgen. Det kostar Re- 

 nen längt större möda att befria sig frän dessa , som sker 

 genorn stärkt prustande eller hostande, da hinnan brister 

 och de förut inneslutna Larverne efterhand, och ofta tjog- 

 tals utfläsas. Härigenom ätervinner han en friare ande- 

 drägt, som varit honom mycket betagen, och lifvet säle- 

 des i vcklig fara. Vädan är likväl större af Kurbmerne 

 pä ry^g-'n, sä väl under deras vistelse emellaji hull och 

 skinn, som ännu mer efter deras utfallande. Halen tili de- 

 ras bon stä länge öppna , och läkas med svärighet om kyla 

 ©ch regn infaller; sä att flere af Renarne, i synnerhet de 

 uilga, kunna ofta icke uthärda, hvarföre Lappen anser sin 

 skada nägorlunda drägTlg, när han i en sädan Kurbma- 

 sjuka icke mister mer än en fjerdedel af sina unga Renar. 

 Skinnen blifva fulla med ärr, och ibland alldeles skämda 

 af öppna häl efter beredningen, som mycket minskar deras 

 värde. Att efter Finnmark-boernes exempel smörja Renar- 

 ne pä ryggen med tjära, vore utan tvifvel ett temligen 

 godt förvaringsmedcl för Ryggstynget; men det synes an- 

 tingen icke vunnit vära Lappars förtroende, eller förekom- 

 rner det dem alhför mödosamt att verkställa. Flera kräm- 

 por äro uiom dessa yttre olällen egna för Renen. De lik- 

 na ofta farsoter och sätta äfven lifvet i fara. Sädane äro 

 varflytningar frän hufvudet, svulinad i fötterne, lungsjuka, 

 yrsel, bulnader i ögonen, uppsvälld tunga , fallsjuka , bort- 

 tränande m. fl. Räcker icke naturen under allt detta ea 

 kjelpsam hand, sä lemnas kreaturet ät sitt öde. 



