52 



BEN. 



djurkrets, njuter, liksom i en större oskuld, sitt lugna lif 

 med inskränkta begär, och utan suckar för morgondagen; 

 Och det var ett sädant yrke, som man, i jordens första 

 häfder tillegnade de dödlige, under silfveräldern. 



Fastän nu desse beprisade fördelar af Herdalefnaden, 

 efter Folkslagens olika skick och samhällsordningar , icke 

 kunna öfveralit realiseras, eller, om de sarnma blott grun- 

 da sig i inbillningen, sä öfvertygar oss dock verldshistorien 

 och värt eget fäderneslands , att det gifves storn mennisko- 

 flockar, som med boskap omgä frän deras banidom, bade 

 de ock deras fäder *J. 



Sädant är det folk, som bebor en nejd, gränsande 

 tili den Isiga Norrpolen. Dess vareise och heia ekonomi 

 är grundad ensamt pä värden af ettnötdjur, Renen, hvil- 

 ken, närmast tili Eigen i sitt slägte, intager nu främsta ram- 

 met i denna Tom, Jiksom den sistnämde redan fätt det i 

 den första. 



Renen, nästan sa stor som ett tu • ärs gammalt krea- 

 üur af aliman Hornboskap, är likväl högbentare och mer 

 smart tili vexten , samt inindre köttfull. Betäckt med täta 

 här, fällas dessa hvar Somrnar och nya ätervexa gräaktiga, 

 churu mörkare i början, men mot hosten mer gränande, 

 titom längs efter ryggen, der en bred svartaktig rand all« 

 tid behälies. Pä halsen och manken äro hären längre, hän- 

 gende och hvitare, hvilken färg äfven räder öfver och lin- 

 der svansen, som är blott nägra tum läng, och stär ine» 

 rendels upp, da Renen Springer. Likt de idislande dju- 

 ren, har han endast framtänder i nedre käken, tili antalet 

 S, inät hvasse och mindre än hos annan boskap. Üxlarne 

 i hvar käk äro b', utholkade och kantige, likväl de 4 främ- 

 sta större än de 2 inre. Omkretsen af ögonen äro alltid 

 mörkare. Jemförde med vära oxar och kor äro Renens 

 ©gon, öron och näsborrar nägot större. Detta gälier äf- 

 ven om klöfvarne, säsom aila plattare och vidare. Benen 

 täckas mer och mindre med svartbruna här, utom en tum« 

 bred, rund Hack vid bnkre knävecken, hvit liksom en ring 

 ofvan hofvarne. Spenarne äro allmänt 4, ibland en eller 

 tvä hVre, men utan att vara mjölkgifVande. Tvenne horn, 

 wpprält vexande tili mer än alnshöjd, men utböjde, för- 

 dela sig tätt ofvan huivudskäien äfven som högre upp £ 



•J Sfcap. Bok. 46: 34. 



I 



