VANL1G SYRSÄ. D§ 



fcopvikte, men trehörnige när de utbredas, försedda mol 

 yttre kanten längsefter med en styf nerf och Hera smärre 

 pä tveren, och det är denna sä väl som sfelfva yttre kan- 

 ten, hvilken formerar pä begge vingarne, da de gömmas 

 under täckskalen, de länga raka spetsarne, lika synbare 

 som de tvenne syllika utskotten vid sidorna af den sista 

 leden af bälgen, hvars längd de ofta hafva. Ehuru utan 

 leder äro de, säsom hinnaktige, mycket böjliga, men sy- 

 nas ej tilläta nägon sjelfvillig rörelse säsom antennerne^ 

 «tan följä blott kroppens, och tillskapa en dubbel stjert 

 pä Syrsan. Begge könen äro häri lika danade, rnen Hö- 

 nau har dessutom ett annat redskap utgäende frän bak- 

 delen, smalt och rakt som en stilet af a:ne forenade haif- 

 vor som kunna ätskiljas, och göra äfven det efter döden» 

 Tillhopa äro de ijockare i yttersta ändan, och der i form 

 af en snedskuren penna, samt utgöra en ränna genorri 

 hvilken eggen nedföras och läggas. Äfven vid slutet af 

 bälgen synes en tveröpning, vanligen tillsJuren, hvilken, 

 da bakdelen klammes pä H-men, öppnad visar ett kon» 

 kavt brunt fjäll eller skifva, försedd med 2 xörliga uppat 

 vettande knlfingar, under hviika, so in vid parningen qvar- 

 hälla honan, en Ilten hvit, uppbläst, trubbig Kropp frara- 

 tränger, hvars ändamäi icke kan misskannas. 



Ben och fötter äro efter heia familjens art; de bak- 

 resta länga med mäikligen tjocka lär forenade genom ett 

 rundadt knä med benpiporna, väpnade vid yttre sidan 

 med 3 rad'er länga syllika uddar och 3 ensamma mot hä- 

 len, alla rörliga, och den sista fotledcn ändas med 2 krök- 

 ta naglar eüer klor. Det är med dessa bakben som Syr- 

 sorna hoppa. De 2 främre fotparen äro som vanligt, 

 kortare. 



Sä länge Syrsan ännn saknar vingar, är hon icke an- 

 nat an en vandrande puppa, grä tili färgen med brnna 

 fiäckar och ränder pä bälen, och 2 rader lika punkter 

 längs efter bälgens leder; men smaningom framskjuta 

 täckvingarne, hvilka tillvexa allt som Insekten nalkas sitt 

 fulikomnande. 



Syrsans rorelser äro mycket nastiga , da hon framsmy- 

 ger frän de gömställen dt» hpn inhyst sig, säsom bakom 

 och under ügnör och spislar, haarest hon iinn^r tilirncklig 

 yarme iör att triivas; emedaa hon »tan denna mäste förgas, 



