MULkVABS-SYRSABT. 



?5 



lik luden spets framtill; den medlersta platt och bredast, 

 och den yttersta af egen form, hvilken för ett slags likhet 

 med Muilvadens framfötter skänkt Syrsan dess namn. Den 

 liknar en tuppkara eller rättare en utbredd band med nä- 

 stan Jyckta fingrar , men hvarä tummen utgör en egen led 

 försedd med 2:ne härjika ntskott i andan. Tatt jemte 

 sitter en annan tväklufven och trubbig flik inlänkad , och 

 bäda dessa äro förenade med den plaita skifvan, delad 

 liksom i 4 trubbiga klor utanpä skinandt,*, svartbruna , och 

 lnnantiil ludna. Med dessa sallsamma verktyg undanröd- 

 jes jorden och uppkastas äfven der den är mest samman- 

 packad, och med en styrka att, som JXcesel sager, krop- 

 par af 3 markers vigt kunna pä jemn plan bortskjutas. 

 De näst efter fö ljan.de fptparen ha ingenüng ovanligt , ej 

 heller de bakresta, hvilka, ehnru ansenliga säsom hoppr 

 fötter, Jikväl icke svara mot kroppens storlek, och kunna 

 derföre som sädane med mindre fördel begagnas. De äro 

 gemenl. alia rödbruna; och de bakre benpiporna väpnade 

 innantill och vid ändan med 5-4 rörliga syllika taggar, 

 samt gista fotleden som vanligt med tvenne klor. Balgen 

 med sina Jeder eller ringar har en mörkbrun färg, fast 

 nagot guJrödare nedät sidorna, och liksom den forra de 

 tvenne lanea syllika utskotten rriot yttersta ändan. Begge 

 könen äro i detta fall lika, och honan saknar derjemte allde- 

 les den eggläggare som finnes hos den vanliga Syrsan. 

 Det är endast af de upphöjdare nerver pä täckvingarne 

 ' som hanen igenkännes, och desse vingar eiler skal äro ic- 

 ke iängre än haifva bälgen , rund ade, timna och Ijusgra 

 med litet i gult fallende, samt nerverne mörka. De egent- 

 Wgü vingarrfe äro stora, af lika form och beskaffenhet som 

 hos den foregäende, vinkelrätt nedtryckte pä sidcrna, 

 samt af ßVarandra tili h äfften betackte, och formera hop- 

 slutne tvenne smala tätt förenade nedböjda spetsar, längre 

 an bälgen. Pä samma sätt och af lika orsak som andra 

 Syrsors hanar, ger ock derma sitt ljud, men det är mera 

 skorrande, nästan som kornknarrens, eller som v. Linn 4 

 yttrar sig, lik t Trädgrodans. 



Det blefve för vidlyftigt alt ingä i detalj af de anato- 

 Kiiska undersökningi r som Muralt , Jacoboeus, Tfeisck 'och 

 xleycr anställt pä MullvadsSyrsan. Märkvärdigest föra- 

 kom dem den mage elier mängfälla hos henne, hvari fö- 

 dan, neu ki einen igenom strupen, ytteriigare sönderdelas 

 innan den tili rätta magen afiöres. Delta föranlät Murale, 

 Svammerdam , FrUch tri. fi. alt räkna Insekten ibland de 



