48. 



ÄTLIG SJÖBORRE. 



ECHINUS esculentus. Borrs. Pä F. Meriomena. Pä. 

 Fr. Oursifi de mer. Pä Holl. Zee-egel. 



Kröppen nästan klotük, betackt utom rnedel- 

 punkten med syllika piggar. Sharp an är 

 - halfklötformig , delad i 10 renar (ambulacra) 

 och lika mänga tegar (arese), besatte med roin- 

 dre upphöjda värtor. 



Linn. Syst. Nat. Ed. Grae!. i. 6. p. 5163. Cl. 6. Vermes. Ord. 2. Mol- 

 'lusca. — Faun. Sv. n. 2116. — Aldrovand. Exsang. p. 4°5-4°9 — Klein 

 Echinoderm. — Phelsum Br. over de Zee-egeln. — Pennant Zool. Brirt. 

 4. p. 507. — Cuvier Tabl. Elem. p. 647. 



Sä betydande antal af arter som Maneter och Sjöstjernor 

 an kunna uppnä, öfverträffas de likväl mer an dubbelt 

 af det slägtets , som i allmänhet tillegnas namnet Sjöbor- 

 re, hvars plats bland Zoofyterne den systematiske djurkän«* 

 naren, ledd af tillförene (N:o 4 2 -) förklarade grundsatser, 

 .finner bestämd bredvid de sistnämde eller sjöst jernornas. 



Stört, vidsträckt. och hundradetaiigt tili arter som det 

 är, utgöres alias gemensamma slägtmärke af en rundacl 

 hropp , t licht med en stenskorpa, merendeh besatt (under lef- 

 vande tillständ) med kalkartade rörliga piggar, fästada 

 medelst egna ledgäugar pä skorpans värtfulla yta. Man* 

 ?ien sitter inlinder och tillskapas af 5 forenade tänder el- 

 ler skal. Den oändeliga förärideriigheten i former af den 

 bara skorpan, an mer eller mindre klotrund, an oval an- 

 da tili platt, jemte öfriga delars förhäüande, erbjada för 

 öfrigt de undransvärdt mäßgfaldiga specifika ätskillnader, 

 hvilka föranledt en Klein, Phelsum , Leske och Müller tili 

 en famüjevis författad uppstallning af Sjöborrarne, men 

 hviiken vidlyftigheten fötbjuder oss att nu enskilt omorda. 



Det är emedlertid den Allmänna Ätiiga Sjöborren, 

 som egentügen fäster vär uppmär ksamhet säsom vär Fan- 

 nas tiilhörighet. — AUmän bland arterne i Vesterhafvet, 

 upptäckes den icke sällan kring Norriges stränder äfven- 

 som vid dem af vära vestra kuster. ■ — Kröppen är klot- 

 ük nästan som en rofva, fastän rundare eller mer glob- 

 formig pä. öfra sidan än pä den imdra, hviiken deremot 

 synes liksom plattare. Frän öfre medelpunkten eller po- 

 len utgä 10 ränder, utgörande 5 par, hvilka vid centrum 



