VARG. 



hopa, men hvilka, när de rifvit nägot större djur , dela 

 genast pä stallet vinsten sig emellan. Uppspana de ett Rä- 

 djur, skingra de sig för att hinna i dess vag, och när en 

 af dem fällt det, hasta de öfriga tili gästabudet, hvilket 

 ocksä nägon ibland betalar tili sina glupska likar med sitt 

 eget skinn, om densamme, som det säges, blifvit med blö- 

 den besudlad. 



Pä as gär Vargen icke gerna , sä framt det icke är all- 

 deles färskt. Ar det gammalt , svälter han hellre Hera dygn, 

 och söker smakligare innan han ludrar, i hvilket fall han 

 dock icke äter mer, än för att stilla den mesta hungern, 

 och tili vinnande af krafter att ströfva pä nytt. 



Man skulle knappt tro att en Varg vore Hjorten mäk- 

 tig, men det är han utan tvifvel. Likväl kan en Hjort frälsa 

 sig ifrän en hei trupp sädana fiender, om han blott hin- 

 ner vatten, sä högt som upp under buken. Vargarne, fruk- 

 tande för hans vapen, hörnen, väga sig icke att simma tili 

 honom. 



Om en Varg ensam fäller ett större djur, gär han nat- 

 ten derpä tili samma stalle, tills han förtärt allt,sä framt 

 han icke raärker tecken tili xnenniskor, da han sällan ä- 

 terkommer» 



Antingen Vargarne ha nattetiden ertappat nägot eller 

 intet pä den trakt de göra deras ströftäg, trafva de 

 mot gryningen tili en ailägsen och fredad ort, der de hälla 

 sig dagen öfver helt stilla, utan att vexla stallet, för att ej 

 af nägon bemärkas. 



Ett annat märkvärdigt prof af den illparighet som Var- 

 gen förenar med sitt yrke är, att da han t. ex. jagar Ei- 

 gen, förföljer han honom länge, hvarvid, om is-skorpa fin- 

 nes pä snön, Eigen särar sina baksenor ofvan klöfvarna. 

 Nu släpper Vargen honom och lägger sig att hvila. Eigen, 

 lam och mattad, med Vargen ur sigte, gör äfven detsam- 

 ms. Efter ett halft dygn tar fienden igen honom pä spa- 

 ret, dä han uppjagad, för stelnade fötter och senor icke kan 

 vidare undkomma. Biten i halsen, släpar han sin mördare 

 länge med sig, men stjelper omsider ; dä det likväl händer, 

 att han, tili Vargens olycka, blir i fallet liggande ofvanpä. 



Pä djur som Vargar falls, upprifva de först magen , 

 da lungan, hjertat och de andra inelfvorna genast förtä- 

 ras. Hufvud och läggar lemnas stundom af gästerne, hvilka 

 stinna och matte vältra sig omkring qvarlefvorna. Ett helt 

 Hädjur är en enda mältid för en hungrig Varg. 



