8a 



VARG. 



Pä slottet Ludvigsburg i Würtemberg finnas ett stört 

 antal skilderier af hästar och hundar, hvilkas skönare For- 

 mer föranledt deras ägare att lata pensein bevara ininnet 

 af dem. En svart Varg ses ocksä afmäiad pä stallet. 



Han lefde i början af i8:de seklet och tilihörde Her- 

 tigen. Äfven längt före den tiden var det mycket brukligt 

 att Förstar och förnäme höllo tama vilidjur för deras nöje. 

 Man kallade denna Varg Melac , ett namn just da myc- 

 ket ryktbart, och iänt af en kring nejden af Pfaitas bekant 

 Fransk fribytare. Melac följde sin höga husbonde öfverallt 

 och sof bredvid hans sang, samt bevistade tillika det fähtäg 

 som kallade Hertigen tiil Rhenströmmen. Men da detta vara- 

 de inpä sena hosten, fann man Vargen en vacker dag äter pä 

 Ludvigsburg, utanför Hertigens kammardörr, utan att man 

 künde utforska pä hvad satt han kommit öfver floden. Är 

 271 1 beledsagade han ocksä sin Herre tili Kejsarkröningea 

 i Frankfurt, men som det myckna kanonbullret icke be- 

 hagade honom, stai han sig bort, och anlande äter lyck- 

 ligt tili sitt vanliga hem, och blef sin ägare trogen sä län- 

 ge han lefde. Ingen annan künde dock lita pä honom, 

 Jivilket en Officer erfor ge.no m förlusten af sitt halfva kind- 

 ben,, utan att ha vetterligen gifvit Vargen orsak tili misa-* 

 jaöje. En verkiigen trogen Hund är stundom äfvensä 

 farlig att nalkas, för en främmahde. 



Bäst torde vara att icke gora sig säker i sällskap med 

 de af naturen vilda djuren, ehuru tarne de mä synas vara. 

 De äro da i ett för dem snarare onaturiigt tillständ, och 

 kunna, hvad som är värst af allt, ganska lät t bli galna. 



I gamla verldens Mytologi och häfder lörekommer 

 iVargen säsom ett icke mindre heligt än märkvärdigt före- 

 mal. Egyptierne äyrkade honom för Osyris skull, som 

 de föregäfvo hafva, under sädan skepnad, uppstigit frän 

 Plutos rike för att hjelpa Isis under striden med Typhon *). 

 Funno de Vargen död, sveptes han och med högtidlig- 

 het jordades af dem. Grekerne gjorde detsamma tili A~ 

 pollos ära, och en Thebaisk Stad benämdes efter den ge- 

 mensamma dyrkan som gafs ät Solens Gud och djuret **). 

 Romrarne äter helgade det ät Stridsguden ***). Sjelfva 



•) Vultej. Lib. 10. 



**) Lycopolitana civitas. Macrobiut.. 



Vargnamnet har varit temligen. allmänt för flera Gudomligheter. Sä- 

 le des finner man Jupiter Lycaeus, Apollo Lycaeus, Fan Lycaeus eller Lu- 

 percus, Diana Lycsea &c. 



