5o. 



GÖK.TYTA. 



JYNX To r qu i li. ä. Tyta. Sadgök. Pa Finska Ktienpiika* 

 Pä Fr. Torcol. Pä E. Wryneck. Pä T. Drehhals , NaC 

 Cenvinäel, Pä Sp. Torcecuello. Pä It. Collotorto. Pä D. 

 Giugtyte. Pä JSi. Saagouh, Pä R, Krutiholowa. Pä f. 



Krelmglow. 



Ar graaktig tili färgen och fläckig, med svarta, 

 vagiga tverband pä Stjerlpennorna. 



Linn. Syst. Nat. Ed Omel. i. 9., p 493. — Fan tu Svec. p. "4- Tab. 1. 

 Cl. 2. Aves. örd. 2. P/r«. — Amoen. Acad. 4. p. 5o4. — Faun. 

 Svec. p. 100. Pc??m. Brit. Zool. r. p, 07. — j?«£f. Av. 7. p. 84. Brist, 

 Av. 4. p. 4- Syti. 1. 2. p. 548 Ind. p 235. — Aristöt, Hisl. Anim, 



2. 12. Aldrov. Orn. t. 865. — Schwenk/. Av. Sil es. p. 557« 



Da Hökarnes familj , vid första ä syne n , rättvisar den 

 analogi som von Linnes rika sniüe fann emellan dtm och 

 rofdjuren bland de däggande, sä skänker oss äfven Ska- 

 tornas mänga rimliga bevis, att i deras lynnt-n upptäcka 

 ett slags likhet med djurrikets Forst ar (Primates). Se der, 

 ä ena sidan t. e. Condoren, svingande sig öfver Andes- 

 ryggens högsta spetsar, nedrusa med äskans lart öfver det 

 rädjur hans skarpbiick uppspanöt i dälden; — den tiger- 

 Häckade Harpyen, som i nedfallandet ur iuftens regioner 

 klyfver sitt tot", — an Fiskörnen, som Iyftar stora Gäddaa 

 ur det väta djupet, — än den i det öde tornet intiil mid- 

 natten gömde Ulven , mössens väldiga jägare; ■ — än Var- 

 fägel , som uppspikar Torndyfveln och Gräshoppan pä 

 slänbuskens piggar; — ä den andra öfvertygas vi om för- 

 mägan att härma mennisko rösten hos' Papegojorna, ora 

 läraktighet hos Korpen och det listiga anläget hos Skatan. 

 Vid ett mindre vettenskapügt skärskädande torde man kan- 

 ske anse nägra af de sä kailade skatornas slagten ha stör- 

 re anspräk tili en piats bland roffäglarne, mcn desse sed- 

 rwres näbb försedd vid sidorna af öfre kaken med ett 

 tandiikt ntskotf, erbjuder elt lätt skiljetecken frän de för- 

 ra, hos hvilka näbben, ryggad och ofvanpä kullrig, allde- 

 les saknar detta. Äfven fötterne, ehuru stundom stärkt 

 danade , äga icke dessa krökta klor som vittna om Hökar« 

 nes bestämmelse. Det förekommer emediertid hos Sha- 

 lorna en större skiljaktighet i näbb och fötter an hos an- 

 dra familjer af fägehkaran. Den förra än mer elier min- 

 dre krökt, än rak, äfven som hos somlige sägkantad eller 



