58 



GÖKTYTA* 



ryg^en, och ogonen under allt detta tili hälften slutna. 

 Rörelsen, rnä handa konvulsivisk , sker längsamt och vag- 

 likt, som de krälande djurens. SkrämsrJ, förundran vitl 

 asynen af ett nytt föremäl, orsaka den, icke mindre an 

 bemödandet af figeln att befria sig ur den banden, som 

 tillfaijigtvis fängat honom *f, Sakert beror detta af en 

 egen daning och rnä kailas naturligt, ty ungarne, ännu i 

 boet, visa sarnrria rörelser. — Kanske tjenar ocksä denna 

 Förmäga att vrida hufvudet ät sidorna, tili uppfyllande af 

 ett välgörande ändamäl för Tytans varelse, att varna smä» 

 fäglarne för deras fiender Hökarne, hvilkas närvaro hon 

 med förnyade ljud genast ger tillkänna. 



Men hon äger ännu en märkvärdig vana, den nem- 

 ligen aft, fängsiad i bur, vända sig midtemot äskädaren, 

 faojä sig, och ga sakta framät under det hon uppreser ijä- 

 drarne pa hufvudet och utbreder stjerten; hon drar sig 

 iikväl hastigt tilibaka, nedfäller tofsen , och med häflighet 

 hackar bottnen af buren med näbben. Hon upphör icke 

 heller att mänga ganger förnya dessa löjliga ätbörder, sä 

 länge man ser pä henne. 



Mycket troligt gäfvo dessa sällsamheter hos Tytan ett 

 slags anledning i de vidskepiigare tidehvaifven, att anse 

 henne som nägot änderbar! , och i synnerhet säsom verk- 

 samt kärleksmedei. Poeterne utmärkte älven med nam- 

 net af henne skönhetens tjusninpskraft, och sjelfva den 

 passion som deraf uppväckes. Jynx var i Mytologiens häf- 

 der en Nymf, Echos dotter, genom hvars tjusning Jupiter 

 brann för Aurora. Men Junos svartsjuka förvandlade hen- 

 ne ock för besväret i Tyta **). Venus sjeif forde Jynx 

 som fägel frän Olympen tili Jason, för att lära honom dess 

 egenskap, och derigenom beveka den härda Medea *). 

 Stjertpejinorna och bröstbenet tiliegnades i synnerhet den 



*) Alicjvando manibus tenui, qvi Collum circnmagebat in aversum, pror- 

 sum, retrorsum , rnox ocalos claudebat, qvasi obdormiscerei. Schwenk- 

 feld. Av. Siles. p. 357- 



Apparemment, säger Bujfon , on lui,^ a aussi trouve de ranalogie 

 avec ce tour de tete que se donnent certaines personnes ponr af- 

 i'ecter un maintiea plus recuelli , & qui de-lä on ete vulgetrement 

 appeles torcols. 



••) Ett poetlskt inFälle att dikta orsaken tili bruket affageln sasom va»- 

 ligt i blanning af kärleksdrycker. 



t) Pindar. Pytk. Od. 4« 



