48 



S V A R T HUGG-OR M. 



ter i Organisationen af käkarne. Desse särskilt danade 

 hos de förre, kunna icke sä vidgas som de sednares t hvil- 

 ka, af annan beskaftenhet, ge deras ägare förrnäga, att 

 svälja kroppar vida större än deras egen, alldeles omöj- 

 Jigt lör de lörstnämde, som dessutom sakna de andres dubü- 

 la tandrader^ och de' dem ofta tilhörande, rörhga och i« 

 liäliga gift-tänder. ßedan vid Historien om den" allmän-- 

 na Hugg-ormen är sä vaJ detta som anatomien af Ormar- 

 ne i korthet anforde. Vi önska nu, att näst före detaljen 

 af en annan art, än en gäng fästa uppmäi ksamheten vid 

 den egenskap, som gör sä mänga af dess Jikar fruktans- 

 värde. 



Gift-tänderne äro, hos de Ormar hviika a'ga dem, lik- 

 som analog« med Betarne hos de däggnnde djuren, 

 ä ömse sidor af öfra käken nedtill omgüne med ett 

 päronformigt giftgömtne och en .längrund körtel, hvarnr 

 dess flytande innehäll, pressadt -und er hugget, iöper frän 

 roten af den ihäliga tanden, säsom i en kiuiai , ut genora 

 dess vid sidan öppna spets. Flere smärre tander upptäc- 

 kas ocksä hos nägre^ kring basen af den större, hviika, 

 i handeise af dennas förlust, äro lika vädlige. Det är e- 

 medlertid genom förstörande af dessa mord-redskap , som 

 de i Orienten öfverallt sedde gycklare kunna, ätm iristone 

 tili en viss tid , utan fara handtera de fi uktansvärdaste af 

 dessa odjar. 



Sjelfva gift-vätskan , som en Fontana , Coste m. H. sä 

 Sioggrant undersökt, visar intet tecken tili syra eiler Af- 

 kaii, blandar sig lätt med vatten eller sprit, är tili färgen 

 blekgul eller hviiaktig, säsom flytande nägot klibbig, meri 

 torkad fär den Jikhet af gult harts, som mörknar med tiden 

 och blir svärlöstare. Den äger ingen lukt, ingen smik, 

 om icke liksom nägot fetaktig, ofta utan minsta retelse pi 

 tungan ; ibland äter sä skarp, att äfven orsaka stelhet 

 och känslolöshet. I mindre mängd nedsväijd, är följden 

 deraf ingen. Meli i synnerhet ingjuu-n i blodrören eller 

 inympad i ett sär , är dess verkan grym, i man efter dess 

 Ursprung frän olika Orm-slag, äfven elter skiljaktighet i 

 älder, ärstiden, och i synnerhet hiinmelsstrecket. 



JS'ägre ha föreställt sig denna äverkan säsom blott me- 

 kanisk af tänderna, eller som ett slags retning pä hud och 

 nerver; men äfven uteri väld bibragt, visar giftet sammi 

 symtomer. Saiiven är ock lika iitet orsaken som djurets 

 liiomordentligt beska galla, utan det beror ensamt af den 



vätska? 



