LUMP -F IS K. 



5l 



mfore, mensimmarsä mycket sämre, helst det alltid sker 

 pä tveren. 



Benen i fiskens kropp äro broskaku'ga och grona. En 

 kort men mycket vid bukrymd inneslnter en tarmkanal, 

 hvilken Block fann hos en Lump af 9 tums längd, och 

 som hei och hallen vägde 6} mark, vara eiFva fot läng, 

 med mänga krökningar och mot ändan omsider utvidgad . 

 samt fästad vid kexet (mesenterium) liksoth hos de lyrfo- 

 tade djuren. Vid dess början är den omgifven med 6 

 bihang, ej enkla som hos fiskar i allmänhet , ufan grenan- 

 de sig, och desse äter i andra delar, sä att deras antal 

 uppgär ända tili 4°? ocn ändä hvar och en af 2—3 tums 

 storlek. Heia längden utgör ätminstone 6 fot; och lägger 

 man nu tili den förenämda läftga tarmen , sä synes det lör 

 den njutna födan bestämda rummet vara 6 — 7 ganger stör- 

 re än heia kroppen. Det är, som Bloch säger, ett ovan- 

 ligt fenomen hos fiskar. Men naturen gjorde det visserli» 

 gen icke förgäfves. Fisken, ehum rofdjur i sitt slag, är, 

 som förut sades, dälig simmare. Han blef derföre pä det- 

 ta sätt organiscrad, att de näringsämnen , som blott spar- 

 sam t af honom kunna uppsnappas, matte sä mycket längre 

 qvarhällas i tarmarne^ och tjena honom tili uppehälle. 

 Lefvern är rund, stor och sitter helt nära magmunnen. 

 JNjurarne äro äfven stora och hjertat trekamigt utgöres af 

 en tunn muskulös hud. Simbläsa, som Wülughby nekar 

 att verklagen Finnas , har iikväl Bloch sett och an- 

 märkt. I synnerhet föreföllo honorn de 2rne eggstoc- 

 karne beundransvärde hos samma fisk. De voro 8 tum 

 länga, 4 tlini breda och en tum tjocka. Rommen vägde en- 

 sam 2 $ och 1 Jod (nästan •§ af heia fiskens tyngd ) , och 

 innehöll 207,700 orangegula egg, Jitet större än valmo- 

 f'rön. Förmodligen voro dock flera redan afgangna, helst 

 eggpassagen är vid och utstäende, samt rommen myc- 

 ket lös. Häraf kan lätt slutas tili fiskens bördigbet. I 

 JUaj mänad leker han, För öirigt uppehäller hau sig iik- 

 som Qvabborna (Lopliii) pä mindre öppna Ställen i haf- 

 vet, säsom bakom klippor och höjder, der han görnd och 

 biträdd af sin medeist elemeniets tillhjelp utmärkt fina hör- 

 sei förmäga, försätiigt uppassar sädana föremäl af smäfisk 

 och sjökräk, äfven dem med skal , som böljorna föra i dess 

 grannskap. Hajar och dyÜka glnpande vareiser hälla ho- 

 nom deremot sträng räkning för hans loflynne, och man 

 pästär, au äfven Uttrar och Skäiar äro bland hans värsta 



