BINNIKEMASK. 



85 



daning förmodas. Hvad äter näringsorganema beträEar, ä- 

 ro de nästan sä skiljaktige som sjelfva slägterne. Man ser 

 en verklig tarmkanal hos somliga, medan andra äga intet 

 tecken tili en sädan* Födan upphamtas dels genom muri- 

 nen, snytet eller sugrören, dels genom hnden, medelst de 

 kärl som derraed hafva gemenskap. Afskrädet uttömmes 

 genom en egen öppning bos nägra, troligen snälare inhy- 

 seskräk. De flesta äter hafva ingen, och njuta säkert mer 

 assimilerade näringsdelar, hvilka, kanske, snarare absor- 

 beras, an pä vanligt satt emottagas. 



Men icke mindre mängfald företer sig vid bücken pä 

 Intestinal krakens köndelar, hvilka Jätt upptäckas hos de 

 första familjerna, der könen äro verkligen ätskiida. I den 

 tredje och fjerde familjen äro de förenade hos ett och 

 samsna föremäi, eiler hvarje art tväkönad (androgyna)* 

 Deremot träflas icke nägot spar tili könskillnad uti den 

 f ernte och, möjligtvis, äro de slägterne asexuele? Ifrän 

 delarnas olikhet hos de förra har man ocksä slutat tili per- 

 ningssätten, hvarvid eggstocken hos honan, samt aßodans 

 utveckiing icke undgätt det forskande ögat. Fostren 

 komma , hos en del, redan bildade frän modern; hos 

 andia antaga eggen först efterät den djurform som tiilkom- 

 mer dem. Efter naturen af sin art uppnär hvar och en, 

 förr eller senare, sin afmätta vidd, hvilken likväl mindre 

 sorgfällige granskare inbiliat sig säsom utan gränser. Att 

 bestämma dessa djurens varaktighet, är fäfängt; emedler- 

 tid förhäiler sig detta säkert olika, äfven hvad tillvexten 

 af förlorade delar (reproduktion) angär: en sats, fordom 

 allmänt, men nu mindre gynnad, helst uppgifterne ännu 

 sakna bekräftelse. 



Mängden af dessa kräk gor det allmänna kringspri- 

 dändet af dem sannolik; den är icke heller mindre verklig. 

 ^Py, utom det, att vissa trakter äro för en del mer utmäik- 

 fee, torde det finnas snart sagdt intet slägte ibland de sä 

 kailade fulikomligare djuren , som icke mäste hysa nägot 

 eget, sälian gemensamt, slag af dessa deras Invänare, ja 

 stundom flera, efter den olika vistelse-ort som naturen be- 

 stämt för dem: i hjernan, lungorna, lefvern, njurarna, ma- 

 gen, tarmarna, gall- och urinbläsan, muskierna och i sjelf* 

 va blöden *); med ett ord: det gifves knappt nägot stalle 



*) Prof. Rudolphi fann C. ex. i en enda Lom (Colymbus septentrionalis) 

 «om öppnades, icke mindre än 8 särskilra Masksiägten , och af somlig* 

 •tor mängd i de iure delarae af %eln$ Kropf ! Hist. Entooz. I. p. 457» 



