86 



BINNIK.EMASK. 



£ djurkroppen, de härdare delarne, brosk och senor un« 

 dantagne, der icke en elier annan sädan parasit kan äga 

 sin skyddsort och boning. 



Men hvarifrän taga da Intestinal-maskarne deras upp- 

 rinnelse? Det har länge varit en irrmening, att de som iiy« 

 sas af djuren, äfven förekomma pä andra stallen utom dju- 

 rens kroppar. Man pästod Lefverrnaskar finnas i sjöar, 

 Einnikemask i leriga källor, och Spolrnaskar i karr. Allt 

 detta är obevista sägner, vederlagde blott af den sannin- 

 gen att kräken, ömtälige för minsta köld eller för öppna 

 lüften, icke utan ldVets snara förlust kunna skiljas ifrän 

 det varmare näste hvari de inom djarkroppen befunnit sig. 

 Lika ogrundad är den gissning, att inkomne i kroppen, 

 de der förvandlas i särskilta former. Detta är en egenskap 

 tillhörig Insekterna, bvilka mycktt mer samrnansatte var ei- 

 ser, ha egna tiilbehör för sädant ändamäi, hvilkel dx?ras 

 larver intyga. Att ändtligen maskeggen, skilda händöise- 

 vis frän deras starnhäll och kringförde i lüften eller i vat- 

 ten, skulle äter meddelas andra djur genom födan elier 

 drycken, och säledes utkläckas, är, ehuru man sä af äl- 

 der inbillat sig, en äfven sä orimlig hypotes *), Man har 

 ju redan hos sjelfva fostren, ännu ofödda, funnit rnaskkrä- 

 ken alideles utveckiade? 



Detta förhällande, samt att de aldrig finnas utom djur- 

 kropparna, i dem bibehällas och förökas, och derjemte 

 förekomma i aila kroppsdelar, ofta utan att märkas, eller 

 att tillfoga nägon skada, ger styrka ät den satsen, att de 

 äro djuren medfodda, och hvarom upptäckten af särskilta 

 maskarter hos de flesta djurslag, och Intestinalkräkens ali- 

 deles egna byggnad synes pä öfvertygande satt vittna. 



Likväl att füllt förklara, huru dessa kräk fortkomma 

 ifrän slägte tili slägte, torde vara ett annat tidehvarfs for- 

 skare förbehällit. Ora upphofvet sökes hos föräldrarne, 

 kan orsaken mindre tillegnas fadren. Den skulle da härle- 

 das ifrän sjelfva aHeise- ögonblicket och den lifsgnista som 

 meddelas bonans egg genom hansäden, hvari maskarnas 

 grundämnen borde befinna sig. En sädan ide förfaller dock 

 genast vid ätankan att flera af maskkräken äro viviparer, 

 och mänge gifvas som hvarken paras eller frambringa egg. 

 Sökes äter (som allmännare skett) maskämnet hos modern, 



*) Lika origtig är den allmantta inbillningen, att lefvande Inteatinal-kräk 

 fortplantas genom födan, fiskätandt fn< ja. Ingen ßskar tillhörig raasfe 

 fe änau funjuen Los menaijktn* 



