BINtflRUMASK. 



87 



huru obegripligt synes icke, om ett visst mask-fcxak funnits 

 hos ejislägt i Hera äldrar,dess öfverförande genom sä mänga 

 mödrar. Eggen af maskarne, hvilka, hvar efter deras art» 

 kunna fhinas i alia delar af kroppen, mäste da, först ab- 

 sorberade genom de lymfatiska kärlen, och derifrän in« 

 komna i venerna , passera lungorna tili puisädrorna , och, 

 omsider tili lifmodern och eggstockarna ; men rörens slut« 

 liga finhet au äfven icke lemna utrymme för blodens ku- 

 lor, sä mänga ganger mindre än de minsta maskegg, gyn- 

 nar icke heller denna förmodan , lika litet som att de kun- 

 na föras ifrän lifmodern tili fostret. I lefvern pä ännu m 

 födda lam har man rödan upptäckt Lefverrnaskar.. Deras 

 egg borde säledes af fostret rnottagne, och vandrande ge- 

 nom de nämda rören, medelst portädern äterföras tili 

 gallgängarna. Detta är likväl lika otroligfc, som att de ge- 

 nom modersmjölken fortplantas , da, som nyss sades, 

 man ofta uppdagat maskar hos varelser som ännu icke sett 

 dagsljuset. Och huru skulle de af en egen sack omgifna 

 maskkräk, som sakna bade aliingsdelar och egg, kunna 

 genom modern meddeias? 



Att härleda dessa krakens upphof frän en frivillig or- 

 sak, synes väl gäcka den allmänt antagna satsen: allt lef- 

 vande af egg. Men fastän de raer sarmnansatte organiske 

 kropparne äro denna lag underkastade , manne icke de 

 enklares Organisation künde medgifva ett annat förhällan- 

 de? Ileproduceras icke organiska delar utan könens sam- 

 fälta ätgärd? Och ser man icke, huru en sädan nyalstrad 

 del hos Naiderna kan fränskiljas och med eget iif fort- 

 sätta sin varelse? Infusionsdjuren, Djurvexterne (och kan- 

 ske Svamparne) äro icke mindre antagliga bevis häiä, e- 

 huru dessas natur mä för öfrigt vara ganska olika. 



Nästan pä lika sätt torde Inelfve-maskarne först alstras 

 hos djuren. Vissa hos dem mindre assimilerade beständs* 

 delar, stridande mot de öfriga, och sasom organiske ät- 

 skiijelige, erhälla ett eget lif, utan att härtill fordras hvar- 

 ken jäsning eller förruttnelse som de gamle föregäfvo. 

 Öfver allt i djurkroppen mä detta hända, fastän oiika, ef- 

 ter skiljaktigheten i delar och deras ekonomi *). Säledes 

 tippkomma särskiite maskar i hjernan, lungorna, lefvern^ 

 njurarna, tarmarna m. m. Hos samslägta djur se vi ocksä 

 en större likhet i maskkräkens skapnad, helst likheter sL 



•) Dyntkräket alstras hos svinet under öfverhopad född och hristande 10- 

 r«lse. Hos vildsTinen finnes det deremot aldri^. 



