88 



BINNIKEMAS K. 



stras af lika, De köttfrätande djorens invänare äro bögst 

 olika deras som lefva af vexter, hvilka bäda, oaktadt ge- 

 nom klimat vida ätskiide, äga hvar för sig en märkiig öf- 

 verensstärnmeise i anseende tili maskkräken. Dessa äro der* 

 före naturens, ej slumpens alster, beroende sannolikt af 

 lika sä oförändeiliga lagar som de djurslag, hvilka genom 

 könens förening härkomma. 



Intestinalkräken fordra , sä väl som heia kaos af In- 

 fusionsdjur och sä rnänga andra kf enkel sammansättning , 

 deras piats i den bebodda verlden, ej mindre an de af den 

 konstigaste byggnad. Alia hafva visserligen deras ändamäl 

 i naturens stora imshäiining , fastän vi kanske icke känna 

 dem. Att de t. es. genom retning pä djiirens tarmar , der- 

 igenorn befordra digestionen , är kanske en nog mycket 

 > 5 agad sats. Icke rner bevisad mäste vi anse en annan , att 

 maskarne förtära de öfverHödiga vätskorna i kroppen. T 

 förra fallet lär, i sunMt tilJständ, deras ätgärd vara öfver« 

 flödig, och da deras antai ökaSj skada de ofeibart ; i det 

 sednare äter är sannolikare, att icke myckel af vätskorna 

 nppsupes , utan dessa samlas ofta mest der maskarne äro 

 talrikast. Det är derföre troligare, att Inelfve maskarne ä- 

 ro djuren sjelfva egentligen tili ingen nytta , utan för «gen 

 skull danade , att uppfylla det rum som naturen bestämt 

 för dein; och torde de ofog och mängfaldiga sjukdornar t 

 hvar'dll man ofta ansett dem som Ursprung och orsaker, 

 böra tili antatet mycket inskränkas , och gründen sökas, 

 icke hos dem, man i sjelfva Organisationen af kroppen, 

 ander hvars astheniska och i synnerhet skrofulösa tiilständ 

 de i synnerhet förökas och säsom symtom tili flera kräm- 

 porbibehälla sig, sä länge anläget att hysa dem icke för- 

 ändras. 



Efter dessa hufvud drag af Intestinal-maskarna , äterstät 

 Tin en specielare teckning af den Va.'rfiga Rinnikemaslien. 



De gamle hade om det djur som de kailade den Bre- 

 da Masken*) , de mest felaktiga begrepp, och den mä an- 

 1m hafva varit en gäta för deau Det var sälnnda som Hip- 

 pohr at es och Aristoteles ansage de tidtals bortgäende län- 

 karna af masken, säsom dess egg; och AEn'us och AEgi- 

 neta trodde det vara den inre huden i tarmarna, som för- 

 byites i ea lefvande kropp , hvilken, beständigt gnagande, 

 uppväckte känsla af en häftig hunger. Dessa irrmeningar, 

 med Hera, bevarade tili sednare tider, ökades. med andr& 



•) Lumbricus latus, Ety<JV; TrXxrÜc^ 



