5PARFÜG1A. 



sten och söka de fördelar nafuren tüldelt dem pä andra djurs 

 pekoStnad , hviiket sker sä mycket lättare, sorn desse dä sof- 

 va. — Mansken gynna desse ströftäg i synncrhet, och de veta 

 ock att begagna det. I nedanet lyckas jagten mindre, och 

 det är dä blott omkring dagcns första cch sisia timma soßß 

 de äro i rörelse ; ty under mörkaste natten äro de fö ; ga skarp- 

 syntare än andra djur. Sällan synes Uglan om dagen a och 

 skulle hon flytfa sig, flyger hon korrt och lägt, men löper ock- 

 sä Fara, att dä förföljas af smlfoglarne, af hviika de syagas-te 

 ptäga henne mest, äfven der hon valt sin fristad pl grcnen. 

 Liksom oförmögen att dä försvara sig, ser man henne motla- 

 ga sina ovänners fördubblade skrik och anfail endast med 

 nägra vridningar pä hufvudet och kroppen, Ulis hon, när 

 skyrmiingerf infaller, äter hämnas. 



Till ersättning fö'r det eFter utseeudet bristande i synför- 

 mägan. äro Nattfoglarne bega£vade med mycket Starkare hör« 

 sel, och hafva de proportionsvis örgängarne störst af aila fog- 

 lars, öppningarne tili hviika, beklädde med en egen hinna, 

 kunna, medelst denna bakät dragen, nägot liknande Eustachii 

 truinpet i menniskoorat, ökas och minsKas, 



Ugjesläg;ct, mängtaligt tili sina arter, delas beqvämligeo 

 i de med utstäende fjädertcfsar vid öroacn 3 och de som sak- 

 na dem, 



Svenska Fauna ager flere af bada slagen. Junos foge!, Uf> 

 ven, är frärnst bland de föne, och Minervas el. Pärlüglan och 

 Sparfuglan de yttersta pa de sednares Hsta , och det är denne 

 sistnamdes teckning och beskrifning vi fä här bifoga. 



Sparfuglan är ungefär af en Domherres sforlek, stundom 

 nägot störrej men sällan cfver 5 -— 6 tum i längden. Det ut- 

 markt stora hufvudet är tili färgen mörkt med hvita punkter 

 eller smä fläckar, äfven strimmor öfver alit spridde, särdeles 

 uppöfvcr och nära tinningarne. Trackten vid ögonen är nä- 

 stan enfärgad, utan den hos Päiiuglan och andra arter sa syn. 

 bara omkrets af egna (jädrar, Ryggen och Vingarne äro mörk- 

 grä, med hvita fläckar af en Ilten ärts vidd, än runda an min» 

 die o.rdeiitelagen formade. Da vingarne, som tillsammanslag* 

 de äro mörka, utbredas, synes nägra runda hvita fläckar längs 

 eFicr vingnennorna. Bröstet är besprängt med likadanna fläc« 

 kar, pa mörk botten 5 och undre delen är mest hvit med nä- 

 gra spridda brunaktiga fjädrar. Stjerten är nog karrt, och af 

 samma färg som .den pä ryggen 3 men stjertpennoma äro pa 



