ASPING. 



9? 



Liksom ryggens grundfärg är förändringar underkasfad, 

 sa är cxksä taggbrmdets, hvilket stundom träffas brunaktigt, 

 Ä ö\nse sidor är deita mer högvsgigt, och ej sä tydligt i Ijust 

 innefa;tadt som pä den vanliga Huggormen , för hvars unge 

 eller högst afajt Aspingen blifvit af ssmlige utropad. Man 

 finner dock i den hjertformiga fläcken samt fjällens ställnir.g pa 

 huFvudet och stjertens svarta ända, sä osvikeliga marken, ait 

 desse arter icke mä vidare förblandas; ty fastän Ormaruea fär- 

 ger äro icke sä!lan tili nyanserne olika, föiblir dock teckningen 

 gerna al id hos arten den samma. 



Appingen är Nordens alster. I Sverige träffas han i dg 

 medlersta äfven som i de södrare Landskapeme , och säledes 

 fran üpland äada tili Skäne Utom Riket har man igenkändt 

 honom i Pommern, Meklenburg och Norriges Teilemarken »3, 

 Pä sidländta och med AI och Vide bevuxne stallen, väijer 

 han framför andre sitt hemvist och tiilhalij men synes öfver 

 «11t vara mindre tairik och allmän. 



Hans egentliga hushall/iing är icke känd. Sasom Hugg« 

 orm.art förökar han sig tvifvelsutan genom framfödande af 

 lefvande Ungar. I rörelserne och krälandet är han slsom blix« 

 ten hastig, och det är en vanlig sägen, att han af naturlig 

 illska utmärker sig genom ryggfjäliens resning och ett skarpt 

 hväsande. Tvenne säkra exempel kunna pa sitt satt bevittna 

 arten af djurets Iynne. Pa Gottland, der han äfven blifvit 

 funnen, upptäcktes en sädan Orm händelsevis af Landtfolket 

 pä ett stalle; desse förfärade af det ovanliga i utseendet a£ 

 ormen, som med reste fjäll trottsade dem som nalkades ho- 

 nom, inbiiiade sig att se en . Orm med man, ihjälslogo och 

 hembragte underdjuret tili gärdens ägare, som deruti igen, 

 kände en stor Äsping, och än förvarar honom. En i Smaland 

 icke. Derma märkliga arkülnad som man t vifvel med för olik- 

 het i djurens hushäl/ning, föranledde Gray, Bonaterre, Hermann 

 etc. att dela dem i 2 slägter : Vi per a, med Gift-Tänder, 

 ochColuber, som saknade dem; och I agge underdrltes äft 

 vidare i arter med sldta fjäll och de med upphojd reiJa, o. s. 

 v. Tdl hvilka Aspingen kan foras, följer lätt häraf. 

 *) Härmed torde Icke den arten b8ra förstäs som Müller i P V odr 

 Zoo\. dan. p. 303 kallar Coluber Aspis , Stminstone Jickefcdeil 

 som Strln i beskrifningen öfter Söndmör Stiftjanfört under namit 

 af Gulfrcening, ty denne skall äga blekröda fläckar i kanten 

 af Bukskrldarne äfven som vid bukens sidor , hvilka fläckar 

 saknas p3 Chersea, och skall derjemte, som det säges i storle- 

 ken 3 gSnger Bfverträffa Aspingen. Nat. hist. Sällsk. skr. I. 

 2. s, Hvad Laurenü och andres Synonymer angä, hvilka vid C* 

 ckersea anföras , vill Link utssluta dem. 



