H Ö T S I M P A. 



55 



strälar i dess fena, Alla äro mar och ßiindre gcnomskinliga , 

 malade med hvita och svarta fläckar hos honan; hanens äter 

 ■äro i bland caimosinsröda, Sirälarne synas öfveralit odelta. 



Vid inälfvornas betracktande befinnes magen \ forra af ett 

 V med spetsea vänd nedät och öpnar sig ofvantill 5 en stoc 

 och med flere fällar pä längden försedd magsirope. Tarmka- 

 nalen är ungefär 4 tarn läng, och ligger i 3-4 S-formiga vrid- 

 ningar. Irring pylorus sitta 8 masklikt ki öi.te cyiindriske bihang, 

 af olika längd och bstäcka magen tili en dd. Lefren är stor , 

 knapt delad eller med tydeliga lober, än Ijusgul, an orange- 

 färgad eller ock hvitaktig a med en eggrund gallbläsa pä un« 

 dve sidan vid magen. Njurarne ligga ä ömse sidor af rygg- 

 raden och sluta sig i en vid urtnblasa, För öfrigt är bade 

 Mjolke och Rommassan dubhel, och pa hvar sida om buken 

 sitta 10 refbea och i ryggraden 35 kotor, - 



Man bar tiilagt denne fisk en särdeles egenskap, alt da 

 han gvipes ge ett slags ljud ifrän sig, i följe hvaraf namnet 

 Seennirrer eilet Knurrhahn skall härieda sig. DeUa läte upkom- 

 mer förmodeligen af ett hastigt uffläsande af det iusupna 

 vattnet , äfven som af lüften ur simbläsan 5 och är säledes eu 

 verkan af kroppens hastiga hopdragai.de: dylikt märkes ock 

 hos andra fiskar (t. e. säsom Cobitis, Triglce och Zeus-arter), 

 Fvän samma grund mäste sökas orsaken tili enföregifven darr- 

 ning i handen, som skall markas vid munnens iörsta öpnan- 

 de och utspärrandet af fenorne da fisken gripes, 



Han simmar mycket fort, hvartill säkert de stora fenorne 

 bidraga. Sommaitiden besöker han kustei;ne, men heiler sig 

 om vin ren pa djupet. Af nafuren djesf, är han för sin 

 glupskhet oförsigtig , hvarföie han tar lätt pä krok och bete. 

 Eljest är han tilltagsen nog att angripa storre fiskar än han 

 sjelf j och skonar icke eller kräftor; emedlejdd aro sill, smä- 

 lax och dylika hans vanliga föda. Vid fängsten. af Torsk iöl- 

 jer han ofta med i nätet under jagten efter dem, 



Lektiden är i Deccmber och Januarii mänader, da eggen, 

 som ä'.o rödakt : ge, afsättaS hoptals emellah täng och sjögräs, 

 förmodeligen utan att modren visar dem samma omvSidnad 

 som hennes slägtinge Horn:impan ger ät sina, i dtt hon lig- 

 ger pä dem ända tills kläckningen, I sanning besynnerl igt 

 fenomen i fiskarnes historia! 



Rötsimpan ätes icke pa alla stallen. PI somlige vid vär 

 södra kust f]äs den och begagnas säsom x ät t brukbar, Vid de 

 Tyska äter hälies hon för svinmat. Inbillningen om faran af 

 styngen frän taggarne,, mä äfven pä sina stallen väUa fiskens 

 ratande, och frän forntiden tilldelt honom Skorpions nam» 



