102 



ALL MAN FL ADER MUS. 



ven nyss utspruckit, börjar han synas i aftonskyumingen , se- 

 dan han lemnat det stalle under taket af gamla husvindar, 

 torn och kyrkor, äfven källare samt ihäjiga träd, som 

 tjent honom, med mänga ^ sällskap, tili fristad under vint- 

 ren, och der han äter döljer sig otn dagen, eller en senare 

 ärstid soker skydd för ytterligheten af luftens stränghet. 

 Under lugnet af den varma Sommar-aftonen, se vi honom 

 med förunderlig snabbhet, icke eftergifvande Svalans, jaga 

 i vida lüften efter de Yrfän, som skola nära honom, Han 

 kan dä lätt sjelf fängas, med eist en hvit duk som utspän* 

 nes, och hvarä han fastnar med klorna. Det ljud han ytt- 

 rar är fint och gnällande, och menlös, bjuder han dä knappt 

 tili att med tändema försvara sig. Att Flädermössen äfven 

 kunna göras tama, har Leisler anfört. De dunsta emed- 

 lertid en egen motbjudande desmans lukt under Somraaren, 

 hvilken iikväl icke skall märkas Vintertiden. 



Pä lika sätt som Flädermössen, sannolikt tili uppfyllan- 

 de af Naturens Polis Ordning, ej skona de vingade kräk, som 

 de kunna ertappa, löpade ock sjelfvefara att blifva rof för 

 UgleSlägtet, som har ett slags uteslutande rättighet tili jag- 

 ten om nätterne, Fä Djur lära ock finnas, som kunna hy- 

 sa sä Herfaldig ohyra som Flädermössen; ty utom flere In- 

 elfve Maskar *) bestämde ät dem af Naturen, har man fun- 

 nit roer än ett slag Insekter innästla sig pä deras yta. De 

 hafva nemligen i) en Art Loppa, som trifves uti pelsen, och 

 är alideles densamnaa som vi förut beskrifvit vid historien 

 om Loppslägtet (Pulex segnis), och tillhör bade dessaoch 

 Märden, Mössen , Rättorna, och icke mindre Hönsen. 2) 

 En liten Matt (Acarus), stor som ett Hirskorn, och träffas 

 inom läpparne pä sjelfva tandkötiet, derä den fastsuger sig. 

 Dess kropp är rund, inunder platt, ofvan kullrig, liksom 

 med fjäll betäckt och svartbrun. Hufvudet är helt och häl- 

 lit indragit och de 8 fötterne äro ganska korta. 3) En an- 

 nan an af samma Slägte, är carmosin färgad och sä liten, 

 att den synes blott som röda punkter för ögat. Den löper 

 mycket fort, och sitter merendels bakom öronen pä Dju- 

 ret . _ 4) Den sä kallade Laderlappslusen (Acarus vesper- 

 tilionisL) **) afven knappt större än den sistnämnde, och 

 häller sig alltid pä de hinnagtiga vingarne, der den löper 

 hoptals med nästan otroiig üiabbhet, hvarföre fötterne« 

 yttersta *petsar eller tärna äro förunderligen danade säsom 



•) En Distoma , en Ophiostoma och en Cysticercus. 



**l JL>«uu« utgör «tt «gel Slägie bland Apteia, kalladt Celcripcs* 



