STELLERS AND. 



Hufvudet och halsen baktill äro hvjta, men strupen dere- 

 mot svart, äfvensom det sammetslika dunet omkring ögo- 

 nen, emellan hvilka och näbben, nästan ända tili mungi- 

 porna, en gron fläck synes, Jika den i nacken, hvarest 

 tofsen är mindre märkbar, En bläsvart ring ornger halsen 

 och förenar sig med den, ned ät sidorna under vingama , 

 svarta ryggen. Bröstet är gulbrunt, och undra delen af 

 kroppen ända mot gumpen nägot mörkare. Vingarnes tack- 

 fjädrar äro hvita ; de främre (to) vingpennorna svartagtiga; 

 de inre dernäst följande (n — 20) alldeles svartblä och ski- 

 nande tuen hvita i ändarna, äfven som 21 — 28 pä deras 

 inre sidor, ehuru utät af en glänsande svärta, mot spetsen 

 afsmalnande och nedät krökta. Hoplagde, bilda alla dessa 

 den sä kallade Vingspegeln» Stjerten är kort och dess ia 

 pennor, särdeles inunder, alldeles svarta. Fötterna äga 

 ocksä samma färg, stora som vaniigen deras af slägten, hvil" 

 ka uppehälla sig mest pä hafsrymden. 



Ronans kropp betäckes af mörkbruna fjädrar, teckna- 

 de dessutom med en svartare fläck. De främre vingpen- 

 norna äro svarta. Nägra af de inre lysa hvita i ändarne, 

 hvaraf en hvit fläck eller tver-rand bildas midtpä vingen, 

 och en annan litet större, tätt derjemte af den lika sä hvi- 

 ta spetsea pä nägra täckfjädrar; men inga af vingpennorna 

 äro krökta säsom hos hanen.' 



Sä utmärkt olikhet skulle iätt hafva hänfört tili miss- 

 tag om arten, sä framt erfarenheten icke lemnat desto säk- 

 rare upplysning *). 



Det var den berömde Steiler , hvilken först säsom Na- 

 turforskare anmärkte denna fägel i de nordiigaste trakter 

 af Siberien omkring Kamtschatka , i hvars rysliga nejder 

 han förlorade sitt lif för velenskapen. Pallas , som seder- 

 mera ibland flera af Steller tili K. Akademien i Petersburg 

 frän Norden herasända Naturalster, igenfann ocksä denna 

 obekanta And, beskref den och helgade den ät Stallers mm- 

 HG *). Enligt uppfinnarens uppgift, väijer fägeln sitt näste 



nfigon vidare skillnad göras i afseende pä storleken , bor denna arten 

 föras tili de sä kallade les Sarcelles, eller som Bellon kallar dem; 

 Canards de petite corpuieuce. 

 *; Dpi aterstär, mähand«, att säkert utröna , buruvida Anas ferruginea 

 Uetz. Faun. t3o. (A. rufa Linn. Faun. t54 ,) som äger nog bkbei med 

 honan af Steilers And, är veikel. egen art. Latham har yttrat detta 

 tvifvelsmäl. 



•) Det ärlikvälblott hanan somPallas afskildrat , och afbilden syne« oss 

 deijemie hafya mindre lyckats. 



