LITEN VATTEN-SALAMAHDEIt. 



tid, Honorna träffas icke sällan pä det torra, som vi ge- 

 nast viJja anföra. 



Att det gifves flere afarter af den LiU* Vatten- Sala- 

 mandern, är mycket säkert. Färgen pä öfre delcn af krop- 

 pen har hos bäda könen befunnits öfvergä frän mörkgrön 

 tili gröngul — ja ända tili guibvit. Buken deremot visar 

 alltid samma farg, ehuru denne kan vara ibland högre, och 

 det mestpä Hanen. Äfven de dunkla flackarne derä, färre el- 

 ler flere , bli olika stora, raen alltid rundade, och de ofvanpä an i 

 2 rader, an i 4 tätare. Pä strupen ses spridda punkter, men 

 de felas S?andom. Täerne äro an svarta i ändarna , an gul- 

 agtiga och fläckiga *). Med ett ord, mänga fast obetydli- 

 ga afvikeiser i färg och teckning kunna fortkomme, nien 

 hvilka icke bevisa nägon verkiig artskillnad. 



Pä Hanar som blifvit öppnade, har man funnit ä örnse 

 sidor i bukrymden en Testikel, som framtill tyckes utgö- 

 ras af idel fina, knottriga , guiagtiga kärl. Hos Honan äter 

 synas eggstockarne temligen stora i förhällande mot krop- 

 pen, och det säges att man räknat uti dem frän 116 tili 

 140 dunkelbruna egg af Roffröns storlek. 



Egentliga uppehälls-stället för dessa slags djur är i 

 diken och stäende vatten, i hvilka man funnit dem taliikt 

 bvimlande (säsom i Thüringen). Den första värvarmen 

 lockar dem utur de gömställen, der de före den sist för- 

 flutna vintren inkrupit meüan löf, mossor och stenar, De 

 skynda da i vattnet för att pä sitt satt paras, och man pä- 

 stär att denna Art gor det tidigare an den större. Omkring 

 par veckor varar detta ärende, under hvilken tid Honan 

 släpper eggen, ty hon föder icke lefvande ungar, som det 

 sker af Hera de egentliga Qdlorna. Eggen fästas här och 

 der vid grässträn i vattnet, se gulbruna ut och pä ena sidan 

 hvita, samt omgifvas med ett slem som fastklibbar dem **). 

 Smäningom sväila de, och efter nägra (8—10) dagar ut- 

 vecklar sig larven, som, innan han utkryper, liMiar en 

 hopkrumpen Igel. Snart visar sig det breda hufvudet med 

 dess stora ögon, och kroppen utdragen lansettformig, Yid 



*) Ocksä träffas Honan olika tecknad sä väl i vattnet som utur detsam- 

 ma Strimmorna pä hufvudet äro mer och inindre tydliga , eller ibland 

 e'j synbara; äfveniä är det med fläckar och punkter pä underlifyec. 

 Att stjertens form icke är alltid enahanda, är redan anmarkt. 



••) Uti Reils och Authtnrieths Archiv für die Physiologie, 10 Band. I 

 Heft p. 84—112 förekommer en förträfflig Afhandling i detta äranes 

 .Untersuchung über die JßntwicKelung der Eidechsen in ihren Ej ern 



