ELGHJORT. 



5 



komligare. Likväl försäkra Jägare, att Eigen genom ut- 

 märkt god hörsei och äfven genom syn, mera an genom 

 lukten, upptäcker en annalkande fiende. Lätet är jemran- 

 de; hos mycket unga liknar o>t hundhvalpars gnäil, och 

 hos ärsgamla är det likast ljadet af smä trädlrumpeter , 

 samt höres pä £ mils afständ. Ögonen äro smä, 9-10 iura 

 ätskilda, mörka med svart ögonsten, och Gronen, som stun- 

 dom aro 1 fol och 6 linier länga , sloka ät sidorna. Öfver 

 ögonen är en liten urhälkmng eller. grop, liksom hos 

 Hasten, men mindre. Hörnen variera efter Djurets sä väl 

 som deras egen älder; de starka och väl födda Elghanar- 

 ne fäJla dem i Januari; de svagare senare. Pä 4-5 mäna- 

 der äro nya hörnen utväxta och tili September färdiga ; 

 den ludna hud hvarmed de betäckas , afgnider djuret i 

 Augosti mot nägon trädstam; hos unga synes strax efter 

 g:de mänaden smä ludna knappar pä pannan, hvilka ut- 

 växa , bli 5-6 tum länga och i Aug. nakna; efter första 

 äret kunna dessa vara j aln länga, men ännu oftast enkla 

 och cylindriska ; i 3:dje äiet bli de greniga och sedermera 

 ärligen mer och mer platt« och med taggar eller utskott 

 i yttre kanten försedda. Vid 6 ärs älder pläga de ha sin 

 rätta bildning. Unga Elgar ha en hvit länghärig tofs pä 

 inre sidan af benet vid knäet. Bnkbenet har sin mesta 

 rörelse i roen, eller med lärbenets öfra an da, emedan 

 knävecket är ej särdeles ledigt eller lätt böjligt. 



I Europa förekomma nu för tiden Elgar melian 53 

 och 64 grader nordlig bredd; i Asien melian 45 och 61, 

 och i Amerika lefver Eigen frän 44 ; de tiü 53 graden 

 nordlig latitud. I Sverige finnes detta Högdjur knappt 

 sydligare än Södermanland och sällen nordligare än Hei- 

 singland, men var fördom bade allmännare och lefde i 

 sydligare orter. Pä Kolmärden i Ostergötland och Tiveden 

 i Vestergötland hafva funits Elgar och de omtalas äfven 

 säsom förekommande i Jemtland och Vesterbotten. Vest- 

 göta lagen anser Eigen som ett skadedjur, utan tvifvel 

 derföre, att den samme dä funnits der i myckenhet och 

 gjort skada pä äkrar, ängar och löfskog. Under finska 

 kriget omkring är 1740, säldes frän Äland tili Armens be« 

 hof flera 100 stycken EJgar. Beckstein försäkrar att i n:te 

 seklet hafva Elgar funnits i Thüringen. Men ju mera 

 Menniskoslägtet förökat och utbredt sig, ju mera hafva 

 Djuren uti de norra och dä ännu obefolkade trakter 

 sökt sia räddning. Eigens art skall kan hända en gang 



