hos oss alldetes utödas, om icke kraftiga förfatmingar 

 deremot strängt efterlefvas. Den tili Jagt iörbudna tiden 

 är öfver sommaren ifrän d. 14 Mars tili d. 9 Aug., men 

 som Eigen lättast jagas och fälles under vintermänaderna, 

 blir denna författning, hvad Eigen angär, otillräcklig. Ge- 

 nom Kongl. Förordn. af är 1664 var Eigen pä Kronans 

 ägor, lika fredad som Hjorten, men enligt K. Förordn. af 

 d. 21 Febr. 1789, § 2, äga nu tili och med skattebönder frihet, 

 attpä egen jord. i'äJIa Elgar under den tillätna tiden eller 

 ©m vintern, Genom ett Kongl. Förbud af är 1760, fick 

 pä 5 ärs tid ingen Elg fällas i Norrige: och är 1786 förbjöd 

 Konungeni Preussen allt slags Elgjagt pä 6 ärs tid, hvilkefc 

 -bade den verkan, att Elgarne nu i de inom dess omräde 

 belägna linder , hvarest de kunna lefva, sä förökat sig, 

 att man ej mera frnktar deras utödande, hvartili ocksä 

 tjenb'ga författningar och skogsbeljeningens nitiska tillsyn 

 rnycket bidraga. 



Sädana Ställen der Eigen lefver ostord och bar tili- 

 gang pä tjenlig föda och vatten, kallas Elgsländ ; de äro 

 lägländta platser, karr och myror, hvarest växa Saig, Vide, 

 Asp, AI, ilönn, Björk rn. m. (se Sv. Bot.). Han äter 

 barken, imga grenar och rotskott, knoppar och löf af 

 dessa träd, men ffven pä olika ärstider försmär han ej 

 Tall, Gran, Lind, Ek , Ejong da den blommar, Lingon- och 

 Bläbärsris, Ormbunke (Pteris aqu.) och Squattra (Sv. Bot. 

 ai:o 18) undor brunsttiden , hvaraf dcss hetsighet och vild- 

 liet under denna tid torde ökas. De nedböjda grenarna eller 

 trädens toppar qvarhäller iian med hufvudet och halsen, 

 stundom med hörnen, medan han afbiter knopparna och 

 löfven , eller afskalar barken. Derföre äro ofta hären un- 

 der halsen afnötta och stundom huden särad. üessutom 

 fürtära Elgar, utom de flesta andra vattenväxter , i synner- 

 het begärligt Kablcksörten (Sv. Bot. n:o 200) samt Fräken, 

 Säf, R.ör m. h*., samt af Svampar helst sädana, som hysa 

 mjölkük hvit saft. Pä äkrar äter han ätskilliga växande 

 sädesslag, sä länge Jialmen ej är för grof och torr, äfven- 

 som gräs och lafarter, samt framför allt Renmossa (Sv. 

 Bot. n:o 4?) ocn l aI> gamla grariar och gärdesgärdar. 

 Hägglöf och Equiset. arvense skall han icke fortära. Det 

 är oriktigt att Eigens korta hals ej skulle tilläta honom 

 att afbita läga växter; äfvensom att öfre läppen, som bän- 

 ger öfver den nedra, skulle vara honom dervid hinderlig; 

 iian lutar ned hufvudet med lätthet och upplyfter utan 



