6 E&GlUÖkT. 



» •• • • •. 



val alt Elgar fordom nyttjades för äkdon i Vesterbotten 

 och att man med dem fortskaffat bref och Posten, samt 

 att Konung Carl den g:de förbjudit tamda Elgars bruk, 

 emedan brottslingar med dem sä hastigt künde rymma; 

 men om dessa uppgifter äro verkligen sanna, eller om 

 man misstagit sig pä Renar och Elgar, vägar jag icke af- 

 göra , ehuru det sednare synes troligast. Man har sagt att 

 Eigen vore i stand att sprioga 56 rnil om dygnet, men 

 ehuru enligt Hr. af Darellis erfarenhet en nng Elghane 

 kunnat pä 7-8 minuter springa \ mil , lär det dock vara 

 alldeles visst att han icke uthärdar ett helt dygn, äfven 

 linder mindre stärkt lopp. Eigen vill ol'ta hvila och idis- 

 la, är af naturen lat och blir trög när han är nägot gara- 

 mal. Tamda Elgar ata helst bröd, men äfven hnt hö och 

 kunna vänjas vid potates, dricka, vin, bränvin, och tili 

 och med tobak/ Ärthalm skall hos dem orsaka fürstopp- 

 aiing. 



Brunsttiden infaller om hosten i Sept.; da äter hanen 

 Squattra, blir vild söker honan öfverallt, simmar öfver 

 breda sjöar och ström mar och är stund om farlig att an- 

 gripa. Blir han ond, uppreser och framskjuter han hären 



1 manen och pä strupknölen, livaraf han fär ett grymt ut- 

 seende. Honan , gär drä'gtig 9 mänader och satter vaniigen 



2 af olika kön ocft nägon gäng 5 ungar; första gangen 

 dock merendels blolt 1 enda, iiksom gamlä svaga Elgho- 

 nor, hvilka ocksä fä blott en unge. Vid denna tid , eiler 

 i Maj, söker hon enslighet, framiodcr ungarna, an stäende, 

 an liggande och slickar dem torra. Vid pass 1 timraa cler- 

 efter försöker ungen att komma pä fotter, da modern 

 bj elper tili med nosen; efter par dar kunna ungarne gä 

 och Jtölja modern, som första dygnet är stilla hos dem. 

 De äro Ijusbruna tili färgen,men ej brokiga som Hjortens 

 ungar, och di sä länge mjölk firmes i spenarna eller efter 

 brunsttiden nästa är; da de bli stora, ligga de pä knä eller 

 pä ryggen, for att kunna di modern, som visar mycken om« 

 sorg för dem och blottställer sig gerna tili deras fprsvar. 

 Det är icke egentiigen med hörnen utan med fötterna, 

 som Eigen angriper och försvarar sig. Ofta slär han med 

 framfÖtterna och sparkar med bakfötterna sä eftertryckligt, 

 att hvarken Varg eller Björn väga anfalla honom, helst 

 om Rofdjuret är ensamt och Hera Elgar äro tillhopa. 

 Yargen jagar Eigen trött lättast da saöskaren , som mau 



säger , 



