5 



re spar an horinns. Dessutom om EI gb an eil s prunkt i 

 skog, synas ofta här och der trädqvistarne öfver sparen, 

 «f hörnen skadade och brutna. Genom skall och med 

 jagtlappar kunna äfven Elgar jagas ; de skola ock med 

 ©Idar kunna hällas inom skallet; men vid dess afdrifvaade 

 gär Eigen igenom da ringen blir liten, sä framt icke man- 

 skapet är tätt uppsläldt, och jagtt}rgen behöfva ändä ofta 

 ▼ara Sdubbla. Nordamerikanerne fänga Elgar pä skall. 

 De drifva djuren tili stranden af nägon ström eller sjö, 

 Uli hviiken bätar med bägskyttar ligga fördolde; desse 

 döda de simmande Elgarne med pilar , kastspjut och klub- 

 bor. Man Ungar äfven Eigen i fallgropar, genom giller 

 och med starka snaror liksom Lapparne fänga vilda Renar. 

 Köttet är pä olika ärstider olika välsmakligt. Fullväxta 

 EJghanar äro bäst kort före brunsttiden eller i Augusti ; 

 under brunsten smakar och luktar köttet som af Bock 

 och är knappt ätligt. Honorna böra f alias i Oktober da 

 de äro fetast och smakligast. Kalfvarne äro bäst i Juni 

 Juli och Aug. De som äro a är gamla äro sämst fräa 

 Dec. tili Maj. 



Pä mänga stallen bar man försökt att- med Elgert öka 

 husdjurens antal. Det är ej heller sä svärt att nppföda Elg- 

 kalfvar och att fä dem tama. De späda kalfvarne mä bäst 

 af Getmjölk eller Komjölk med Asplöfs dekokt uppblan- 

 dad. Med tillräcklig föda af tjenliga trädslag, samt nog vat- 

 ten hvari Djuret fär bada och svalka sig om sommaren, 

 torde det lätt kunna bibehäilas vid Jif i tamdt tillständ; 

 af för mycken omalen säd och hö, samt hetta om som- 

 maren, dö Elgkalfvame i föriid. (Jfr. Siockh. VeckobL 

 ■ijog. n:o 10 &c.). Men som Eigen hvarken äger Oxens 

 eller Hästens styrka och härdighet, torde det ock knap- 

 past löna mödan att göra Eigen tili husdjur. Likväl om 

 det vore möjligt, hvarpä jag tviflar, att genom parning med 

 Oxens art frambringa en batard art, som förenade egen- 

 skaper af bäda, skulle deraf kunna bli ett nyttigt djur. 

 Lättare torde arten kunna förändras genom parning med 

 Ken eller Hjort. Hr. Js. af Darelli har uppfödt späda 

 liyfödda Elgkalfvar, hane och bona, och funnit dem redan 

 fförsta äret sig sä tillgifna som hundar, lätta att tämja, 

 men ganska besvärliga och kostsamma att nppföda. Da 

 de voro 5-6 dar gamla, började de redan tugga löf och 

 .▼äxter, och eher 14 dar äto de Elggräs, Hyperik, Ärtski- 

 «dorm.. m. samt idislade. Hankalfven växtepä denna tid 41 



