2 RÖDAKTIG S JOST JE RNA. 



an i Naturens band gifva plantan tili ett stört trä'd ? hva'd 

 är det som väcker den liksom sofvande eiler döda lifs- 

 punkten i ägget och som ger de cirkulerande vätskorna 

 sin första benägenhet tili rörelse, som bildar och öppnar 

 kanaler för dem och som bestämmer deras gang? hvilken 

 är den röst, som för mär framkalla ofta pä en natt den 

 nästan färdiga svampen ur jorden, och som befaller egna 

 maskar danas i sjelfva hjernan hos djuren? Ifrän mossan 

 tili det fullkomligaste träd, ifrän masken tili rnenniskan 

 finna vi lif, en egenskap eller kraft känd endast af sina 

 verkningar, oiika hos bvar art, yttrad igenom olika orga- 

 ner eller beroende af dem, framvisande oräkneliga full- 

 komlighets-grader , skickliga hvar för sig att lata den lef- 

 yande kroppen uppfylla sin bestämmelse. — Efter värt sätt 

 att uttrycka oss , äro Maskarne ofullkomligast och ha der- 

 före i Djursystemen fätt nedersta platsen. Likväl äro 

 de djur, som hit blifvit räknade, af ganska olika Organisa- 

 tion. Nägra ibland dem äro tili sin byggnad sä föga sam- 

 mansatta , att de synas äga knappt mer än retligheten af 

 de egenskaper, som tillhöra Djnren i allmänhet. Sjöstjer- 

 norna höra tili denna Klass, men fä, i anseende tili en 

 större fullkomiighet, likväl i systemet sitt rum framför Po- 

 lyperna, de enklaste djur vi känna. De öfverträffa äfveii 

 Manetslägtet (Medusa) hvilkas vattenklara och geleaktiga 

 kropp, vid första päseendet tyckes sakna nästan all orga- 

 nisk natur. Men de likna mest Sjöborrslägtet ..(Echinus) 

 och Sjöanemon slägtet (Actinia), hvilka aila i sin kropps- 

 form efters träfva en strälaktig bildning. 



R.ö3aktiga Sjostjernan är ganska allmän vid h afs- strän- 

 dern a , i synnerhet pä kusten af Bohuslän, Hailand och 

 Skäne. I stor myckenhet bar jag sett den pä lodräta 

 klippor eller nedslagna pälar i hafvet, nära under vatten- 

 ytan , och ofta med en cller annan strälarm iillbakaböjd 

 öfver densamma. Pä Franska bafskusten samlas den 

 och föres pä äkrarna säsom ett gödningsämne. Till färg 

 och storlek är den föränderlig och förekommer blekrod, 

 blä, röd, violett och nästan svart. Munnen är pä lefvande 

 djuret en binnaktig pip med flikar och kan efter behag 

 utskjutas eller indragas. Denna stödjes af en kalkartad 

 5-kantig ring, tackt med hud, och ifrän dess sidor ut- 

 sträckas strälarmarnas benrader, som räcka tili armarnas 

 ■apetsar. Ifrän 5-kantens afruadade yinklar utskjuta inät 



munnens 



