YÄJTLIG UTTER. 



läter da locka sig som en hvalp eiler kattnngo, leker som 



denna och hyllar sig genia tili rnenniskor, samt synes icke 

 sakna sitt naturliga elerttent, valtnet. Äfveri med äldem 

 bibehälier han samraa spakhet. Fisk är emedlertid hans 

 begärligaste födämne, och renügh. t en al hans imnärkta 

 egenskaper. Vid Finspäng i Gstergötland säg man en 

 Utter af denna beskalfenhet for icke läng ud sedan. Full- 

 komligt fri och lös, säliade ban sig oüa med hundarne, 

 lekte med dem, infann sig förtroligt i sjelfva boinngsium- 

 men, och gick lagligen ned i det föi bill) tande vattnet. 

 Som han sedan försvami, iörmodas att han aniingen genom 

 väda eiler väidsam ätgerd omkommit. 



Denna egenskap att knrma tämas, gor honom äfven 

 skicklig att inöi'vas tili fiskfängst, och säledes blifva ett 

 nytiigt husdjur. JBiiffon ville icke medgifva detta, men 

 iovd ne djurkännare , säsom en Aldrovand , Jonston m. fj. 

 viste iedan att berätta dylikt, och för snart 5oo är sedan 

 skr et' Glans Magnus (Hist. de Gent, Sept. L. 18. C. 16.) , 

 att de förmögnares kockar i Sverige biukade tama Uttrar 

 att hämta fisk tili koken; och om äfven desse Jorntidens 

 sägner icke skulle äga vitsord , sä kunna icke de uppgifter 

 iiekns som Low och Härlemaii lernnat samtiden (Vett. 

 Akad. HandL). I följd af dessa, och den derjemte aniör- 

 da metod att inöfva , Jiar man sett att Uttern kan dresse- 

 ras som en hund och läras att förse sin ägare med dagligt 

 förräd af fisk, samt genom inlockande af vilda Uttrar in- 

 om tjenliga m 3 er dar ach afstängda dammar, bidraga tili 

 deras fängande, och pä detta satt förekomma den skada 

 som af dem tillfogas, dels med eist fiskens utödande, dels 

 genom förstörandet af nät och fiskebragder. 



Tab. — Figuren är tecknad efter ett af Herr Doktor 

 Rülacki väl uppstoppadt Djur, hvilket han ägt lefvande. 



