10 VATTEN- ÖDLA. 



framfötterna och 4-5 pä de bakre. Emedlertid äro de 

 iramför de öfriga nära beslägtade med grodorna för sin 

 nakenhet, sitt sätt att förvandlas , och att vistas längre 

 eller kortare tid i vattnet. De utgöra säledes tvenne före« 

 nade länkar i natur-tingens stora kedja. 



Fä djur äro allrnännare än denna art af Ödlomas släg- 

 te, raen ickedessmindre har man länge saknat fullkomliga 

 begrepp derom, hvartill dess under första ären ombytliga 

 förhällaiide och skiljaktigheter könen emellan mycket bi- 

 dragit. FJere arter hafva i följd af förhastade undersök- 

 ningnr blifvit mot naturen af blott ett enda slag bestämde, 

 Mä derföre icke anses öfverfiödige de noggrannare upplys- 

 ningar vi finna nödigt att här bifoga. 



Han#n, merendels] mindre än honan,' är 4.6 tum i 

 längden, hvaraf stjerten utgör mer än en tredjedel. Hans 

 mörkfärgade och nägon gang i grönt stötande hufvud är 

 ofvan platt, och framtill rundadt likt grodornas, samt upp- 

 bläst pä sidorna. Näsborrarna runda och skilda frän hvar- 

 andra. Ögonen utstäende med guldgul lysande ring kring 

 Iris. Intet tecken tili öppning för öronen kan upptäckas. 

 Begge käkarne äro försedde med en rad smä hvassuddiga 

 tänder. Halsen ganska kort, men likväl inunder utmärkt 

 med ett smalt veck frän den runda kroppen som är svart- 

 aktig, med nägra mörkare fläckar viel sidorna, hvilka dess- 

 utom äro, jemte strupen och undra käken,med hvita pric- 

 kar beströdda. Buken och undra delen guldgul och nägot 

 plattad, men afsmalnande emellan bakfötterna, sammanlö- 

 per vid den utsvälda möika anus i en hopkramad lansett- 

 formig stjert lika lärgad som kroppen, inen med en in- 

 under löpande gul rand, och ytterst i ändan hvit. De run- 

 da, ungefär |- tum langa frambenen ändas med 4 trädlika, 

 trubbiga, gula tär, af hvilka den yltersta svarar mot tum- 

 men, som är tvertorn hos de däggande djuren. Pä bakbe- 

 nen deremot, som äro nägot längre, pä undra sidan lika 

 gula och svartHäckiga, Finnas 5 sädane, knappt större tär, 

 och under sälan af hvar fot 2 runda knölar. Heia kroppen 

 betäckes med lina värtor, hvilka under djurets parningstid 

 äro mera sväide. Utät ryggen, ifrän hufvudet emellan ö- 

 gonen, löper enhinnaküg, mörk och i vattnet uppstäende 

 kam, ända tili ofvan bakfötterna, der den stannar, men 

 fortsättes liksom genast af den i samma linie löpande stjer- 

 ten. Denna kam, som ger ödlan i vettnet ett prydligt, 



