vatten-öd l a. 



Wien tiliika nästan rysligt utseende, är mer och mindre 

 hvasst sägtandad, särdeies midt öfver ryggen. Pä stjerten 

 är hinnan oftast helbräddad, men för ölrigt, äfvensom pä 

 ryggen, sä tunn och slak , att den nedfaller pä sidan och 

 knappt märkes, da djuret kommer ur sitt väta hemvist. 

 Honan, ofta J större, har ett nästan mera utsväidt och 

 trubbigare hufvud. Kropp eo är äfven tjockare, i synnerhet 

 i April och Maf> da djuret är eggstint. Kämmen saknas 

 pä ryggen, eller liknar den endast en liten söm och gan- 

 ska sällan sägad upphpjning. Ryggens färg plär vara nägot 

 klarare, äfven som undra delen frän strupen tili stjerten 

 mera guldgul med stora svarta fläckar, och denna guldgu- 

 }a färg löper oafbiutet under den, mindre in hanens, 

 plattade stjerten tili dess ända. Eljest är den värtfulla bil- 

 den, hvita prickarne och färgen pä kroppen och fötterna, 

 sädan som den förstnämdes. 



Pä detta sätt tecknade Finnas de flesta af dessa Vat- 

 tenödlor vid parningst.iden. Likväl äro deras färger ej aJl- 

 tid af samma förhällande; de kunna träfFas an dunklare, 

 än klarare: värtorna svarta, biäaktiga eller mest hvita, 

 och fläckarna svarta, bruna eller grä. Längre inpä äret 

 efter parningen, llyttade ur vattnet, pä det torra, förlora 

 ock hanarne kämmen pä ryggen, som dä endast visar en 

 uppstäende kant, och sjelfva stjerten; blir rundare, sedan 

 den tunna kanten olvan och nedan intorkat. Underlifvet 

 blir äfven mindre färgadt och mörknar; likväl behälla de 

 äldre den lifliga hqggüla färgen. Honorna igenkännas da 

 blott med deras större hufvud och mage frän hanarna, 

 som äro smalare om halsen. 



I diken, morasiga Ställen, dam mar och grafvar eller 

 merendels i stäende vatten, bade klart och grumligt, sö- 

 ka dessa djur deras egentliga tillhäii under fortplantnings- 

 tiden, som infaller i April och Maj mänader, sä snart en 

 blid väderlek infunnit sig, emedan de för deras liflighet 

 hafva en varmare temperatur af nöden. Flugor, vattenin- 

 sekter och grodrom äro nu deras födämnen, äfven stun- 

 dom smä vexter säsom Andmat (Lemna) m. iL De lefva i 

 engifte, och makarne känna hvarandra ganska väl. Vid 

 parnings- perioden synes särdeies hanen mycket rörlig och 

 munter. Under mängfaldiga slingrande rörelser, hvilka af 

 den fenlika rygghuden befordras, simmar han i en verti- 

 kal riktning än uppät, än sänker han sig ned pä buken 



