8 RUÖA. 



ler näslan midt pä medeliinien. Framför de pä ryggen 

 befintliga fenor är densamma hvass och liksom -kölformig, 

 men bakom dem rnndare. Den hvita buken stöter nägot 

 i rödt, äfven som bröstfenorna lysa violetta; de öfriga 

 nästan mera mörkröda eller gräblä, likväl ibland ocksä 

 gulaktiga. Strälarnas antal i Ryggfenan är 21 ; lika som 

 de i den odelta stjerten, äro lika mänga. Deremot har 

 Nafvelfenan, som sitter pä eftersta tredjedelen af liela 

 kroppens längd, med Nafien framför sig, blott 10; hvar- 

 dera ßukfenan 9 och Bröstfenorna i3 strälar. Stund om 

 kan dock i nägon fena en sträle mer eller mindre finnas, 

 äfven som tredje strälen i rygg- och nafvelfenan vara bakät 

 pä bäda sidor taggig och nästan hvassuddig. Färgen är 

 ombytlig, än Ijusare, an mörkare, eller mera hvit och 

 gul, efter tillgängen pä föda i det vatten der fisken lefvat. 

 Tarmkanalen har 5 krökningar. Ryggraden bestär af 3o 

 knotor, och pä hvar sida sitta i5 reiben. Man har räknat 

 romkornen eller eggen , och funnit i bäda romsäckarne 

 hos Piudan 93,700 gulaktiga egg, stora som valrnoge-frön, 

 hvaraf inses denna artens och fiskarnas i allmänhet stora 

 fruktsarnhet, äfven bidragande tili andra djurs underhäll, 

 utan att arten nägonsin utödes. 



Lektiden är om vären i April eller Maj, och kan 

 Iludan redan vid 2 ärs älder fortplanta sig. Ingen fisk 

 planteras lättare, helst i stillastäende eller föga rinnande 

 vatten, der botten är lös och hyser gyttja. Den är säle- 

 des ailmän i fiskdammar och smä insjöar, hvarest vatten- 

 vexter och maskkräk utgöra dess föda; men vexer läng- 

 samt och hinner sälian öfver en mark i vigt. Emedlertid 

 kunna Rudor medelst gödning blifva större och fetare , 

 säsom genom mäsk efter brygder, mjölkakor, bröd, ko- 

 kacle ärter eller bönor, och äfven gödselmust (i symierhet 

 efter fär), hvilken ledes tili Ruddammen. 



Rudan är mycket seglifvad, och det tili den grad, 

 att man ännu pä tredje dagen efter dess upptagande ur 

 vattnet, funnit henne lefvande, ehuru den ena sidan varit 

 alldeles torr och skrumpen; hvilket Herr R. o. R. Palm- 

 struch, under fiskens aftecknande, anmärkt. Stängd ifrän 

 lüften i en tillfrusen dam, som är liten och har blott 

 stäende vatten, skulle den likväl kunna qväfvas; man 

 gor derför väl att, tili förekommande häraf, om vintern 

 kalla vakar öppna pä isexu 



