VANLIG BLATTAi 



längs efter kanten äfven urgröpt som en kort fära, hvilket 

 utgör ett af insektens specifika marken. Utom dessa löpa 

 Hera finare strimor eller ädror mot hvarandra utan nägon 

 viss ordning. 1 Vingarne, gömda under dcssa skal, äro väl 

 icke längre inen bredare, och vikas dubbla pä längden, 

 hinnaktiga och ädriga. Hos honan äro täckvingarna enda^t 

 liksom ämnen dertiil eller knappt sä länga som de första 

 begge bäiglederna. För öfrigt synes aiisintet tecken t Iii 

 vingar. 



Benen, särdeles de bakersta, äro mycket länga. Ben- 

 piporna ä ömse sidor, äfven sorn lären inunder, fintaggiga. 

 Fot lederne 5, af hvilka den sista slutas med en gaffellik klo. 



Larven af denna Insekt är nästan i alit lik en foHkom- 

 nad Blatta. Den saknar endast täckskalen och vingarna. 

 Förvandlingen iiknar säledes mycket Gräshoppornas. 



Sä väl i deüa som i sitt fullkomnade til Island löper 

 Blattan med en utomordentlig snabbhet. Hon byter am 

 hud Hera ganger. Frisch pästär att det sker 4 särskiha 

 innan parning föregär. Yid hvart ombyte titkomm er krep- 

 pen helt hvit ur den glänsande svarta baden. Den nya 

 rodnar och blir smäningom härd ; brun och ändtligen svart. 



Det är ganska troligt att parning ofta sker under 

 Larv-äldern, eller innan alla delar hunnit utvecklas, äfven. 

 som det saimolikt händer ibland Syrsc - och Citnex-slägter- 

 na eller sädana, hvilkas Larver äro fulikornligare än Lar- 

 ver i allmänhet befmnas. Schönherr har seit t. ex. en 

 Coccus (rniriformis Gylienh.) para sig bade som larv och 

 bevingad. Och huru mänga andra, slsom Skalbaggar, Zin- 

 nas icke oftast, och kanske alltid, vinglöse (Apteri), och 

 fortplantningen blir ickedessmindre fuilbordad. — Biaita- 

 honan föder icke mer än ett egg i senden Derta är 

 ovanligt stört, «Hängt och trubbigt i änclarne med en hvass 

 utstäende kant som har 18 fina tändei och 8 miudre mäiMiga 

 ränder pä tveren. Dessa» tänder tjena att fasthälla egget 

 inom den öppningen som utinärker könet. Det bares der 

 heia veckan och nedsläppes- en tand i sen 'er, tills egget 

 är | ute. Det är i början hvitt och mjukt, s^dan Jiffärgadt, 

 hardnar och blir kastaniebrunt da det lälles, och sedan 

 renpntsas med bakfötterna , rne.d hvilka den genom egget 

 vidgade öppningen äfven srngfaiiigt tiJldutes. Huru läng 

 tid ännu fordras lörrän ungaine kläckas samt deras första 



