24 



RA F, 



att genom bans fängande begagna skinnet tili vinterpiagg, 

 säsom pelsar, mössor, muffar, slacÜailar , vantar m, m. Da 

 af gamia Räfvar äro bäst frän medlet af November liil 

 samnia tid i Februari. Hos oss betalas vanligen ett väi 

 füllbärigt Räfskinn med 2 R:d. Baako. En mera betydlig 

 handelsartikel utgöra dessa slags skinn i Ryssland, hvar- 

 ifrän en myckenbet föryttras tili Kina , der de betaltes 

 förr frän 80 Kopek tili en Rubel stycket, och förmodligen 

 nu mera, da Ryssarne sjelfve upphandla dem bos oss ior 

 ofvannämde gängbara pris, som likväl är vida mindre an 

 hvad de svarta Räfskinnen kosta, h vilka anses sä kostbara 

 att ett enda värderas tili 4°° Rubel. Detta dyra pris hat 

 ocksä gjort att man päfunnit sätt att svärta skinn af all* 

 männa Räfvar. Fjäli-Lapparne bruka ander kallaste vintern, 

 som Leem berättar, liksom halsdukar af vanliga unga Räf- 

 skinn, med svansen nedhängande pä axeln, och enligt 

 Steiler äro Kamschadalernes kläder ofta gjorda af sädana 

 skinn. Derjemte hälles sjelfva köttet tili godo af Ostia- 

 ker, Grönländare, Tunguser och Kaimucker, och njutes 

 säsom ett ätligt slags vilibräd äfven i Europa pä de orter 

 der vinrankor vexa , och vid den tiden om hosten dä Räf- 

 ven fätt hull pä drufvornas bekostnad. Köttet säges dä 

 vara mindre härdt och motbjudande. I Läkarekonstens 

 forntid brukade man de mesta inelfvorna af djuret, säsom; 

 lefvern, lungan, tungan, gallen, mjelten, testiklarne, blo- 

 det, fettet och orenligheten. Längst af alla behöll man 

 Jungorna tillredda som rnedel i iungsot, och istret tili 

 smörjningar af sammandragna lemmar och vid förlorad 

 rörlighet af ledgängarne. Man anser nu mera detta allt 

 säsom öfverflödigt och använder det icke vidare, om ej pä 

 nägot stalle t. ex. i Persien, der istret smordt pä händer- 

 aa«, tros förekomma kylsär och frostknölar. 



Tab. — flg. är tecknad efter en lefvande Räf. 



