n:o 14. 

 Mjfe^K' ' TR ANA. 



ARDEA Gr.üs. Pä F. Kurte. Pä Fr. Grue. Pä Eng. 

 Cra ne. Pä T. Kra nicli . 



Kröppen är askgrä; Nacken utan fjäder odi 

 knottrig. Halten och Plrigpennoi na svarta. 

 De inre Täckfjädrarne pä vingarne längrc 

 hängande och slarfvige i kanten. Stjei len 

 svartaktig. 



Lm/z. Syst. Nst. Ed. Gmel. r. 9, p- 620. 4. CK 2. Avas. Ord. 4» 

 Grallie. — Faun. Svec. n. 1G1. — fte£z. Faun. Sr. p. 167. — Buffon Ar. 

 7. p. 28G. r. 14. — E/usd. PJanch. enluni. t. 769. — - £/'. Naturgesch. d. 

 Vögel durch 0«ö. 25. B. p. 89- — Pennant. Britt. Zool. 2. p. 62g. 

 App. 6. — £/. Arct. Zool. 2. p. 455. — Latharn. Ind. a p. 674. — • Ej. 

 Gen. Synops. 2. p. 40. — • Pallas. Naturgesch. Merk\Y. Thier. IV. p. 6. 



Fäglar som vi känna under namn af Radare, ut- 

 märka sig vid första äsynen med sina hrill'nakna Jär, länga 

 smalben och fötter hvarmedelst de vandra med iätlhet pä 

 den ofta öfversvämmade stranden af sjöar , floder och haf, 

 der de und er gaendet synas liksom pä styltor upplyftade, 

 och hvilket gifvit Ursprung ät det systemaiiska narrm som 

 v. Linne tiiiagt dem. Längden af deras halben och tär 

 hindrar att de icke nedsjunka i dyn , och den länga halsen 

 och näbben , merendels i lika förhällande mot mattet af 

 benen, gör dem skickliga att hämta sin föda pä väta och. 

 sumpiga trakier utan att vattenytan röres af stjerten, som 

 hos större delen är ganska kort. Naturen synes ocksä 

 danat dem tili gängare med förmäga att icke snart trött- 

 na, och längden af hälbenet samt den egna formen af 

 dess ledgäng bidrager äfven, att de liksom beqvämligare 

 stä pä fötterna och äfven pä en ende. De fleste föra un- 

 der flygandet benen utsträckta bakorrt kroppen , för att 

 hälla den i jemvigt med halsen; och de Hyga variligeri 

 med utmärkt snabbhet, i synnerhet da de uppkomma i 

 den högre luftkretsen.- Den yttre tan är i allmänhet för- 

 enad vid basen med den medlersta genom en hinna, och 

 tummen saknas stundom hos nägra. Födan hämta de mest 

 ur Djurriket, bland fiskar och de krälande djurett. Andre 

 äter ätnöja sig med maskar och insekter. Näbbens styrka 

 är inrättad efter deras bestämmelse. De som äga den 

 trubbig, svälja ofta rofyet utan att dela det, under det 



