TRAN A. 



alla stora vingade djur, utom Roffäglarne, nägon möda 

 alt svinga sig opp. De löpa da först nägra steg och upp- 

 iyfta de starka vingarne, bvarmedelst de smäningom höja 

 sig tilis f arten ökas och höjden omsider vinnes. Pä deita 

 satt flytta de fram och äter, och kallades derföre i forn- 

 liden bade schytiske och lybiske Jaglar. Det är likväl icke 

 otroligt, att de pä somliga nordliga orter, tili ett mindre 

 antal qvarstanna öfver vintern, som Rzaczynshi anmärkt i 

 Polen. Men detta gäller icke om mängden. Säledes, da 

 Üsterländska trakterne börja att af hetta uttorka, skynda 

 de pä nytt tili Norden, ända mot Polcirkeln, och man 

 ser dem da äfven i Siberien sä längt 30m tili Anadyr-Ho- 

 den. De söka nu äter sina fordna hemvist, merendels i 

 träskaktiga och rörbevexta nejder, der de tillreda sina 

 bon i btiskar omgifne af säf och vatten, för att icke lätt 

 upptäckas. Här värper honan blott tvä egg, iänga och 

 smala, gulhvita och grä med bruna fläckar som synas 

 större vid den trubbiga ändan af egget, hvüket i storlek 

 öfverträflar de största Gässens. Häraf kläckes en unge af 

 hvardera könet, men vanligen sä sent att de knappt lärt 

 att flyga^ dä de mäste föija sina föräldrar pä den länga 

 resan. Under liggtiden fördraga de ingen af sina likar 

 jemte nästet, sä sällskapliga som desse fäglar för öMgt aro. 



Om ungftrne kunna fängas, blifva de lätt tämde, men 

 synas behälla deras naturligen djerfva och stridbara anlag; 

 hvariöre de hufi'gas gerna med näbben, och kunna äfven 

 vara farliga för barn. I detta tama iynne blifva Tranor 

 nöjsamma föremäl, som PUnius redan vetat berätta, deis 

 genom deras löjliga allvarsamhet i gangen, dels genom 

 lustiga sprang , under hvilka hufvud och hals krökas , 

 stickor och strä upphämtas af jorden med näbben och 

 uppkastade i lüften äter fängas; de flaxa med vingarne, 

 och skrikande löpa efter de skrämda hönsen. Prof. Otto 

 säg en Trana som flog med sin ägare när han bortreste ; 

 och en annan som vallade JCalkoner och dref dem hem, 

 da de ailägsnade sig ifrän gärden. Elakt väder förespä 

 de äfven genom skrän och rop ; en egenskap, som sy- 

 nes tillhöra äfven andra fjäderfän, säsom Päfäglar, m. m. 



Tranans näringsämnen samlas bäde ur Djur- oeh Vext- 

 riket, men hon ger man tvifvel de förra företrädet, ät> 

 minstone den tiden hon sörjer för sin afföda. Vatten- 

 Insekter och Arahbier, säsom Orrnar och Grodor ; äro säkert 



