l8 ATLIG GRÖBA» 



ren som Paddornas gora. De aro mörkbruna pä ena sidan 

 och gulaktiga pä den andra, och omgifne med ett ämne 

 som iiknar egghvita, raen gulbrunt tili färgen, och af sam- 

 ma klotrunda form som egget, i hvilket man efter par 

 dagar upptäcker en mindre kula > ämnet tili fostret som 

 näres af den genomskinliga slem, hvari det Jigger. Denna 

 Ulla kula blir först njurlik, och innan kort utvecklas lar- 

 ven, särdeles om varmare väderlek infalier. Snart börjar 

 han röra sig, öppnar sitt svepe, och simmar i den lik ett 

 mo!n förtunnade slemmen som omger honom. Nafvelsträn- 

 gen är fästad vid hufvudets ända och qvarsitter nägra da- 

 gar. Da och da ser man det Jilla djuret frnmkomma ur 

 sitt slemgömme, men kryper in igen för att hämta föda och 

 nya krafter. Ehuru oformligt det är, nrskiijer man huf- 

 vudet, bröstet, magen och sfjerten. Nu försvinner slem- 

 men, och iarven simmar fritt omkring att söka andra föd- 

 ämnen. Vid hufvudets sidor visa sig smä franslika ut- 

 skott , men hviika efter dygnet förloras. Hufvudet blir 

 smäningom större, stjerten Jängre och ögonen börja lysa. 

 I munnens stalle synes Jängre ned ät bröstet en öppning, 

 hvars läge gor, att larven, antingen begärig att oppsnappa 

 födämnen flytande pä vattenytan, eller genom den pä 

 venstra sidan befintliga bläsan uttömma luft och indragit 

 vatten, mäste vända sig pä rygg, som sker med oföriik- 

 nelig hastighet. Under den nämda öppningen sitter ett 

 litet spetsigt utskott, hvarmed larven fäster sig hkngande 

 vid andra föremäl, och orenligheten uttömmes genom den 

 under buken utskjutande t armen. 



Grodungen, sä vida utvecklad under förloppet af en 

 mänad, fortskrider nu liksom längsammare tili sin full- 

 komliga utbiidning. Kröppen blir större och baklötterne 

 omsider synlige; tärna utrnärkas genom smä knölar, och 

 fotens form skönjes utan svärighet. FramfötterUe äro der- 

 emot ännu dolde under den tunna huden, igenoin hvilken 

 de likväl framlysa. 



Under en varm sommar varar larvperioden ungefär 

 tvä mänader; men är den kylig, torde väi en dubbelt 

 Iängre tid ätgä. Det är dä ändtligen som huden först 

 brister pä ryggen icke längt ifrän det verkliga hufvudet 

 som tränger ur öppningen ; den förra munnen skjutes till- 

 baka med den ölriga huden, framfötterne synas, och heia 

 kroppen med bakben och st j eil blottas. Den sistnämde, 



