ä8 pjarilen machaon. 



ste skiljemärket finnes likväl i fortplantningsdelarne, hvil- 

 ka bloLt genom tryckning pä bälgeris bakresta del kunna 

 blifva synlige. Hanen äger tvenne bladlika, hvassa och 

 hornaktiga utskott och emellan dem ett ganska smalt par- 

 »ingsredskap (Swammenlam) ; Honan deremot en förlängd 

 spetsad slida och ä dess ömse sidor en mjukvärta, soin af 

 de nämde utskotten pä hanen und er parningen omfattas. 

 Begge visa ett synnerligt begär tili hvarandra, likväl är 

 feanens större. Dagfjäiiiarne paras inom fä minuter , äfven 

 ofta under flygandet i lüften, och fordra fullkomlig frihet 

 utan att vara inspärrad.e, hvilket man funnit icke afhälla 

 Natt-Fjärilarne, som äfven synas fordra längre tid för att 

 uppfylla ändamälet af denna inbördes förrättning. 



Den bördiga honan 5ägger nu genast de befroade 

 ^eggen pä de stallen som hon af naturlig drift vet att ut- 

 yälja, och upphör sedan inom kort tid att lefva. Samma 

 pde före&tar äfven hanen efter en eller annan dag sedan 

 han parat sig. Nagra deremot som , elter att hafva senare 

 pä äret tillkommit, hvarken gynnas af tilllälle eller ärsü- 

 den, kunna behälla lifvet öfver viotern, gömde i springor 

 och häligbeter, hvarifrän ändteligen framlockade af ea 

 blidare sol, de blifva värens glada budbärare. De äro lik- 

 väl ömtäligare an deras aiföda, hvilken uthärdar vinter- 

 kölden antingen som egg, lagda i betäckta högar, eller all- 

 deles bara, eller ock som rner och mindre utvuxna lar- 

 ver Hera tillsammans , äfven ensame under det affallna 

 löfvet eller under sjelfva snön. Ingen af DagfjäriMarverne 

 Kryper under jorden, utan förvandias alltid ofvan den. Att 

 de som puppor i hängande ställning bibehälla sig, är re- 

 dan tiliförene omtalt. Den utmärktaste egenskapen hos 

 Pagfjärilarne, är deras kärlek tili dags ljuset. Endast om 

 d«gen äro de i röreise., men under natten hvila de, sä 

 att de dä äfven kunna fängas med bara händerna. De 

 tyckas da liksom faline i en djup sömn. Ocksä om dagen 

 synas de mindre talrikt när solen icke skiner; men mun- 

 trade af dess lifvande strälar, uppsvinga de sig i lüften tili 

 en förundransvärd böjd, 



Mängden af Svenska DagFjärilarne är icke obetydlig, 

 och fastän de icke äga hvarken den storlek eller dei piäk- 

 tiga utseende soin de hvilka tillhöra Indiernes luitstrek, 

 förtjena likväl mänge att for deras skönhet btundras. 

 Machaoa bar, som vi uro, särdeles anspräk pä ett ii'amiQ 



