eider- gas. 



sin an Je bredvld, mcn rnärka de alt man beröfvar dem 

 alk , ropa de Kar, kar, kar, och krypa äter in i det toma 

 Hastet liksom sörjande. Gerneniigen äro de likväl icke sä 

 spaka, utan uppspringa och fatta den öblyga plundraren 

 i kJä'derna . Eggsamlingeh kailas Leit pä Island , hvarvid de 

 som göra den bruka und er det sarnma utropet af Ilo-lio 

 Brun och ForrcruU, 



Eiderfägelns älder torde utgöra omkring So är, om 

 im an antar alt 4 är ätgä innan han är fullvuxen och att 

 Ii an ynglar i 20, som man säkert erfatit af sädana som 

 iniunnit sig ärligen pä samma stalle och sedan uteblifvit. 

 Isländarne mena likväl att han blir 4 ganger äldre. Gamla 

 lianar bii slatiigen hell hvita och honorna grä. 



Dessa fäglars föda bester i ilsk , musslor, räkor och 

 smärre sjödjür. De dyka pä 10-12 famnars djnp. Fisk-in- 

 elfvor, ulkastade af fiskare i sjön, sägas de begärligt upp- 

 snappa. Mäkor (Lari), af naluren mindre skickliga dyka- 

 re, följa sä val dessa som andra sjöfäglar i stora hopar, 

 och röfva af dem icke sällan det byte de uppföra tili vat- 

 tenbrynet, men visa äfven, i synnerhet Labben (Larus pa- 

 jasiiicus), ett slags tacksamhet i det de söka försvara dem, 

 da deras l?on anfallas af Haisörnar, korpar eller kräkor 

 som förstöra icke mindre eggen än ungarne om de öfver- 

 kommas. Man har seit korpen, myeket mindre än Eider- 

 honan , släpa herme, fattad vid nacken , ur boet, för att 

 vinna sitt ändamäl. Räfvar, Skälar och andra rofdjur äro 

 äfven ofta närgängne, om tillfället gynnar dem. 



Eiderfägeln brnkas i Landthushällningen pä flera satt. 

 Ätt eggen äro användbara liksom hönsegg och att de äga 

 €n temiigen god smak, är bekant. Köttet deremot är tra- 

 Siigt, och ätes derföre icke sä allmänt, om icke förut för- 

 Täldt med hö eller lagdt i ättika innan det stekes. Grön- 

 ländarne skola likväl myeket värdera det, och anstalla 

 deiföre särskilta jagt er (kailade Mirsiartok) tili sjöss pä 

 Eiderfäglar, och bruka dervid ett slags kastpilar, Nugits 

 Behämde pä deras kpräk. De förfölja dem med bat, och 

 da (aolnrne dyka, akta de pä dem der de se bublorna pä 

 vattenytan , och skju'a fägeln när han tröttnad uppkom- 

 mer. De söka ocksä derai bon pä aflagse holmar för att 

 feämla eggeii och ungarne, men efter dunet fräga de all- 

 lieles i.ke. 



