24 



GRA-BRUN FJALL-ORM. 



<let tili stjertens ända nägot tydligare, för att kunna 

 räknas pä samraa sätt som de förras sköldar. Dessa jemfö- 

 relsevis ganska smä bukfjällen hos Anguis-slägtets arter 

 hindra dem icke i deras rörelser, i det stallet de andra 

 röna ett motständ af sköldarne, hvilka ehuru fj all vis liggan- 

 de , liksom uppresas vid kroppens slingringar. Fjällorrnarne 

 deremot röra sig med utmarkt hastighet ät alla sidor. De- 

 ras ögon äro väl smä, men de äga dock sädana , och förtjena 

 derföre icke tillmälet af Blindormar som okurmigheten gilvit 

 dem. Försedda med en trubbig stjert, ofta stor som hufvud- 

 ändan, har deraf en annan vilifarelse uppkommit, att Fjäll- 

 orrnarne bade hufvud i b°: la ändar, och inbillningen gaf 

 dem förmäga att kräla med Üka lätthet fram och tillbaka. 

 Säkert har ock en af fruktan förledd föreställning utan 

 skäl kaitat flera af dem (t. e. A. fragilis, eryx, ventralis, 

 rubra, Inmbricalis) giftige, fastän troiigt ingen af heia 

 slägtet bör derföre anses, emedan de sakna gifttänderna, 

 hvarj ernte cleras mindre öppnade mun synes vittna om en 

 oskyldigare natur, an hos noänga af deras rysliga likar. 



Samfält med det öfriga Europa har Sverige 2 slags 

 Fjällormar: denna gräbruna , och den alldeles kopparfär- 

 gade, vanligen kallad Koppcirormen. Mycken likhet i uise- 

 ende och natur har sannoliki gjort att de blifvit förblan- 

 dade med hvarändra af dem som beskrifvit särskiita Län- 

 ders Naturalster, och biott en enda, Anguis fragilis f har 

 blifvit nämd. Eryx deremot, som mycket senare intagit 

 sitt rum pä den Systematiska listan, har ocksä scdermera 

 varit af flera ansedd säsom endast artförändring af den 

 förra. Det synes likväl icke utan skäl att de böra säsom 

 arter ätskiljas. Kanhända afven , att vär Fauna iar ensam 

 tillegna sig den rätta kopparormen, ty den i Frankrike sä 

 kailade Anvoye eller Ort 1 et > sädan som den af Buffons 

 forträf&iga efterträdare beskiifves af 1 | alns Jängd , kan 

 knappast förliknas med vär, som icke hinner Uli tredje- 

 delen: och Tysklands Gemeine Blindschi riebe och de Kn- 

 gelskes Blindworm är enligt bade teckningar och text icke 

 annat än vär Gräbruna Fjällorm. 



Dennes längd är omkring 12 tum, eller ibland nägot 

 mer, da stjertändan häller vaniigt en tum mera än den 

 främre, när man mäter frän munnen tili anus , och deri- 

 frän tili ytt«*rsia speisen. Tjockleken upphinner knappt 

 lillfingrcts. Hufvudet är litet, trubbigt och vid sidorna svart 

 och hvi!flä( kigt , samt murinen klufven ända under ögo- 

 nen, hvarjemte medelst läget af undra käkens knotor fjäll« 



