VANLIG S1LL. 



samma art inträfTar tidigare eller senare. efter haFvets be- 

 lägenhet och värmegrad, sä är lätt att förstä, hvarföre 

 Sillen visar sig pä särskilta tider, och äfven pä en och sam- 

 ma tid förhäller hon sig ofta oiika, t. ex bland dem som 

 fäiigas i hafvet kring Skottland ätskilja Holiändarne 3 slag: 

 Wajeken, hos hvilka mjölke och rom äro flytande; Vollhe- 

 ringe som äro deraf helt fulla, och Hohlheringe eller all- 

 deles tomma. Dessa ha redan lekt om vären, da de före- 

 gäende ärna det den instundande hosten, och de förstnäm- 

 de den följande sommaren. I ett sädant förhällande Ügger 

 gründen tili Sillens stora förmeringskraft. Naturen handlar 

 efter samma enkla lagar för beständet af hvarart:som de 

 smä bli lätt de störres rof, sä mäste de förre sä mycket 

 mer förökas. 



I hafvet finnns flera fiskarter utomordentligt talrika, 

 säsom Norsen, Flundrorna, Torsken, men ingen lär kun- 

 lia jemföras med Sillarne: de falla ock oräkneliga offer för 

 de stora hafsdjuren: de förfölja dem, säsom hvalarne , hvil- 

 ka man ofta sett i skären infösa Sillstim af flera iooorde 

 tunnors innehäll. Denna mängd jagad nnder isen, ofta 

 spränger densamma genom sin och vattriets tryckande kraft. 

 Glupskast af a IIa sluka Nordkapare tusentals sülar, inom 

 den hvirfvel som de genom kroppens hasliga vändning till- 

 skapa, da fisken indrages i deras öppna, ofantüga svalg, 

 och det med en häftighet att smärre bätar röna verknin- 

 garne deraf. Horrebow omtalar en sädan nära Island , hvil- 

 ken under del han jagade Torsken in i vikarne, fastnade 

 sjelf pä grund vid ebb tiden. 600, tili en stor del ännu 

 lefvande, Torskar lonnos i hans mage, utom mycken sill 

 och Hera vattenJäglar ! Ocksä bland dessa seclnare bar Sil- 

 len sina Bender, den framför andra snäla Sillmäsen eller 

 Tritten (Laras fuscus), men han är emedlenid en god 

 anvisning för fiskare. Svingar han sig bögt uppe, stär Sil- 

 len djupt, i annan händeise Kyger han helt nära vatten- 

 brynet. Men ät menniskan miste Sillen betala den största 

 skatten: Eiter mättlig beräkning äro under seklers förlopp 

 ärligen minst 1000 rnillioner förtärde. I ett enda notdrag, 

 säger Pontöppidan, ha 100 jakter kunnat fyllas, och mer 

 an 10000 tunnors mängd fiskas blott inom en bugt, som 

 man med nät ontgifvit. 



Frän urminnes tider har detta slags fiske varit idkadt 

 af Europas nationer. Häfderne omtala, huru redan 8SS, 

 Thorolf, en Norrsk Höfding öfver Halognland, fängade 

 Sil! och Torsk, och alt, under de nästlöljande ärhundraden> 



