53 



HAST-STYNGET« 



afsöndras inom de stallen de befinna sig. Mot slutet af 

 IVIaj äro de fullvuxna , efter hvilken tid ända tili Juli mau 

 ser dem bortgä genom ändtarmen och fallne pä jorden, 

 söka sig tjeniigt stalle att förvandlas tili Puppor, ur hvilka 

 flu^an framkommer efter 5 — 6 veckor. Hennes storlek är 

 nästan som Renstyngets, och hufvudet hvitt och ludet. 

 Baien mörk, i svnnerhet midtpä, och bälgen mörkgul med 

 svarta fiäckar och punkter. Pä bröstskölden synas äfven 2 

 härtofsar. Hanen bar en gulare färg* än hon an , hvars egg- 

 läggare är mycket läng, svart och inböjd. Det är genom 

 vingarnes fiäckar som häst-stynget genast igen kann es fr an 

 andra arter. 



Dtn försign'ghet som denna fluga synes bruka tili vin- 

 nande af plats för sin afföda inom hästens inelfvor, är 

 märkvärdig. Man skulle snart inbilla sig att nägot mer än 

 natursdrilt funnes hos henne. Den bördiga honan, färdig 

 att släppa eggen, svingar sig tätt öfver sitt föremäl, nä- 

 stan upprätt och med den länga stjerten krökt inät och 

 uppföre. Knappt synes hon nägonsin sätta sig, utan i skju- 

 tande ßygt faster hon egget, äsföljdt af nägot klibbigt am« 

 ne, vid hästens här. Fä ögonbück efier, förnyar hon sitt 

 besök, för att fastklibba ett annat, och da flere hennes 

 likar göra dusarmna, kunna s tun dorn 4 — 5oo egg finnas 

 fällda pä en enda hast. 



Pä undr» delen af kroppen, särdeles omkring fram- 

 benen och bakom bogarne, synas eggen gemenügen lag- 

 da, nägon gang äfven pä manen ; men det fort jenar an- 

 märkas , att det alitid sker pä de stallen, der de räckas 

 af hästens tunga. Nu sitta de 3 — 4 da gar pä häret, liksöm 

 att fnllmognft , hvarefter de genast lifvas genom den Jjum- 

 raa fuktighet som JUföljer Hmgan hvarmed de alslickas , 

 och säledes föras, redan kläckta , ned i magen med födan 

 för att ytterlig^re vexa och tiiltaga. 



Honorna äro ganska eggrika , som troligen hos be 7 a 

 slägtet. Vallisneri räknade 700 hos en enda : Utan tvifvel 

 gä mänga förlorade , som afskuddas elier af väta bortsköl- 

 jas , äfven mänga larver ha samma öde, än krossas de im- 

 der fötterna eller' biifva de lag Urs byte, att, kanske, knappt 

 en af ioo:de hinner tili flugäldern. 



Hästarne synas vanligen icke hysa nägon farhäga för 

 denna fluga, pä det sätt som Nötkreaturen för sin. Hon 

 ofredar dem icke med sting och biodsugande som Brom- 

 sarne, Myggor och Ledsnuten göra, och vinner säledes 

 iätt sitt ändamäl. Men äfven dessa befordra detsamma; 



