NOS-STYNGET. 



4t 



stalle, att han äfven nekar det. Vi äro icke heller i stand 

 att im bestyrka v. LinnSs vitsord, att flugan lägger eggen 

 i hästens näsborrar; men dä den allmänna erl'arenheten 

 icke kan bestridas, att Stynglarver tidtals uppehälla sig i 

 hästens svaig, och hvilka, genom de konstgrepp som Hof- 

 slagare bruka, vanligen bortrensas, anse vi tills vidare lika 

 rimligt, att Nos-slyngets larv har sitt näste nära hufvudet 

 pä hasten, som den följande söker sitt inom samma del 

 lios täten, 



Denna %. felar pä Tab. säsom innan förfärdigandet 

 deraf för oss mindre väl känd. Herr Clarhs fig. I. c. tillhör 

 densamma, tili hvilken vi nu tills vidare anvisa. 



7. FÄR-STYNGET. 



OES TR US Ovis. Pä Fr. Mouche du ver du nez des Mou- 

 tons. Pä T. Schaaf bremse. Pä N. Soubrems 1. Eitersmou. 



Vingarne äro klara , genomskinliga och skrynk- 

 liga ; heia kroppea sprä eklig af svarta och hvi- 

 ta punkter; Bälgen skiftande i silfverhvitt och 

 svart. 



"Linn. Sysr. Nat. ed. Gmel. 1. 4> p» 281 r. — Faun. Sib n. 1734. 

 Skansk. res. s. 128. — Clark. !. c. p. 529. t, 25. f. 14 — 17. — Fabr. Syst. 

 Autl. p. 25o. — Modeer V. A. Hand]. 1786. s. i54- — Vallisneri Op. 1. 

 t. 27. — Pieaumur Ins. n. 554« t. 55. f. 22. — Schrei/. Nov. sp. Ins. p. l5. 

 (ÖE. Halensis). — Redi Exper. circ. gen. Ins. p. 509. 



T 



J- häligbeterna af det benet som rmdemödjor hörnen pä 

 fären, träfras Larven tili detta Stjoig. Den är nästan sä 

 stov som Häst Styngets , rnycket hvit , Hat pä undra och 

 kullrig pä den öfra sidan med sträfva pnekar (för syngia- 

 set rödaktiga fina taggar) samt et par bruna tverränder 

 vid sidorna emellan lederna. Kanten omkring andhäleri 

 är myrket utstäende vid den trubbiga ändan, med en ä 

 ömse sidor om gnmpliäiet utträngande kö! tipp. Dessa lar- 

 vers rörelser äro qvicka , och de. fästa sig nied de j ernte in tili« 

 nen sittande tvenne hakarne, inom paimbenets gömmen, 

 äfvensom käkbenens Fullvuxna utkomma i2-~3o efter hvar« 

 annan genom näsbQrrarne , merendels vid färens prustan&e, 

 och falla pä jorden. i hvilken de göirima sig och bli Pup- 

 por. Efter par mänadvr visar sig flugan, sior som Läpp- 

 styngets, med stört hufvud , hvarpä Sullas nägra insänkta 

 punkler Baien är grä med mörka fiäckar och upphöjda 



