2,6 



BLÖ D - IGELN 



kring 9.4. Pä öfre sidan synes en myckenhet smä värtor, 

 sora göra kroppens yta , da slemmen afsköljes, straf och 

 ojemn. Gruudfärgeii är srnutsigt brun eller svart och i 

 grönt skiftande, Ränderne äro Ijnsbruna eller guiaktige, 

 och af desse äro de medlersla jemna och löpa frän kanten 

 af öfre läppen ända tili klaeken. Det bredvid dessa gäende 

 paret är liksorn länkevis sarrimnasatt af runda svart a fläc- 

 kar, och det tredje ätföljer den krusiga kanten, Buksidan 

 ibland askegrä eller mörk, stöter m er i grönt , med större 

 och mindre gulaktiga punkter marmorerad. 



Hufvudet som är nägot smalare än kt oppen , delas 

 ytterst i tvä läppar, af hvilka den öfre är litet längre, 

 med 10 mörka punkter kring kanten. Innanföre den 

 undre Bgga ett par tverfäilar samt strupen, vid hvars öfre 

 kant tre smä hvassa kroppar äro fästade, hvilka , om huf- 

 viid-ändan pä tveren afskäres, föreställa 3 rader tänder 

 omkring strupen, och stä i vinkel af 120 grader frän 

 hvarandra. Hvarje tandrad stär rätt upp och formerar of- 

 vantili en bage , besatt med ungefär 70 smä cylindriske 

 och spetsade uddar, Desse tandrader indragas eller fram- 

 skjutas genom de kring strupen lopande muskelübrer. 

 "Vid sugandet af blöden auvändas dessa redskap pä det 

 satt et , att Igeln först fixerar klacken vid fövemälet, och 

 derpä trycker hufvudet tili huden sä tätt att tänderne nä- 

 ka den samma, och sägar elier stick«r med dem eher de- 

 ras iäge pä tre stallen genom huden, och uppuropar den 

 tillflytande blöden genom den melian t ander na iiggande 

 strupen, hvilket befordras genom kroppens siingringar och 

 masklika rörelser under det Igeln behäller sin fäste. 



Köndelarne synas som 2 värtljka öppningar pä buksi- 

 dan en tum ifiän undre läppen. Ur den öfre framskjnter 

 stundora hanens redskap som en fin träd. Anus, hviiken 

 somlige hafva nekat Finnas, synes dock säsom en, ehuru 

 mindre märkbar, öppning ofvanpä nederst rnot klacken. 



Dessa slags Iglar foriplanta sig genom egg. De äro 

 hopgyttrade eller sammansatta och ganska smä, samt be- 

 täckas af Igeln sedan de äro lagda. De bli smäningom 

 större, fä en oval skapnad med spetsad ända, hvarifrän 

 ungarne omsider utkomma, blekhvita och knappt synlige 

 för blotta ögat. I Hera veckor källa de sig beständigt un- 

 der buken pä modern, tiüs de slutügen skilja s5g ifiän 

 henne. Denne vard om affödan är en egenskap äfven till- 

 hörig vissa Snäcksniglar , att icke nämna Horn-Simpan 

 bland hskarne, som äfven Ügger öfver sina egg i runda 

 häl pä den leriga hafsbottea. 



