ELOD - IGELN. 



Friskt vatten i sjöar och Hoder i synnerhet i gräsbe- 

 ytixna vikar der bottnen är dyig och der vattnet mindre 

 sqvalpas, äro de bästa tillhäüen för Blod- Iglar. Likväi 

 träfias de . siundom i somliga kärr. I Norrland t. ex. äro 

 de pä sadana stallen allmänna. Ja fetare grund och ju 

 varmare belägenhet sjöarne äga, ja frodigare Iglar Finnas 

 der. Man ser dem simma hell platta och utbredde i län- 

 ga strack längs efter vattenbrynet, som de ofta vidröra. 



Redau i äldsta tiderna kände man deras medicinska 

 nytta säsom äderlätningsmedel i sjukdomar; Hippocrates, 

 och Galenits voro icke okunnige derom, och Ar et onus , 

 Uioscorides , AEgi/ieta , Plinius och Gehns berömde bru- 

 ket af Iglar, och ganska mänga förfaltare af Läkareböcker 

 halva sedermera bestyrkt det samma. I Sveriges norra 

 provinser var Igelkuren lordom öfverallt bekant. Den 

 brukades för värk, skörbjugg, särnader och utslag utan 

 undantag och i stor mängd ända tili 3o stycken pä en. 

 gang; och det har äfven funnits personer som satt sig i 

 vattnet, och lälit sä märsga Iglar som kunnat, sarnlas, för 

 att tili äkommen svimning aftappa blöden. Iglarne, vane 

 vid sadana besök, skyndade hoptals tili stallet, blott vid 

 minsta rörelse i vattnet, och liksom att erbjada sin tjenst. 



Att ett förnuftigare bruk af dem är ofta Iika sä nöd- 

 vändigt som önskligf, har säkeit inga bevis af nöden. IMen 

 sättet att fänga och tili nyttjande bevara dem förtjenar 

 likväi atl anmärkas: 



Den tiden om vären da Eskarne leka, äfven linder 

 stark sommarhetta i langt väder, svarmä Iglarn^ som rnesr. 

 Är lüften kylig och nordan bläser sökas de fäfangt. Oni 

 man längs efter stranden upprör den dyjga bottnen med 

 ett spö, sä bii de snart synlige och uppsimma, da de med 

 spöet, som föres midt und er dem, läf.t uppkastas. Om 

 ocksä en hvit duk utbredes i vattnet och nägot lefrad 

 blod derpä ka^stas, infinna de sig der och kunna utan svä-< 

 righet fängas. Man samlar dem sedan i flaskor eller glas- 

 bnrkar fylide med vatten tili framdeles beh.of. Men dessa 

 kärl böra öfverbindas med glest lärft, emedan Iglarne ger- 

 na uppkrypa och fürsvinna. De kunna äfven uppskjuta 

 korkarne ur buteljer om sädane brukas. Hvar /y.de eller 

 6:te dag mäste vattnet ombytss, ty det grnmlas snart af 

 den slemhud som Igeln inom Ii var iredje vecka likt Insekt- 

 larverne, afkiäder sig frän hufvudbt tili stjerten, under 

 Jivilken tid hau är liksom sjuk, sitter orörlig, bänger ofta 

 blott fast med hufvudet, och kan med ingen konst förmäs 

 att fOrrätta sin syssla* Men sä snart hiiden är ömsad äter- 



