28 



BLÖD- IGELN. 



vinner han sin munterriet. Jglar kunna pä detta satt lefva 

 fiera är. Att drypa nägra droppar blod da och da i vatt* 

 net't tros underhälla dem bättre ; andre anse det alldeles 

 rena varrnet förmänligare, helst brakbare Iglar sägas da 

 visa sig snälare. De nyligen nyttjade sfäppas i särskilt kärl 

 säsom icke genast eller kanske pä längre tid äter använd- 

 bare. Emedlertid äro de pröfvade, elitid de säkraste. Att 

 äter pressa blöden ur dem, bör ske med mycken varsam- 

 het. Oaktadt deras snäihet fastsuga de sig icke gerna om 

 stallet är kallt; eljest da de synas mindre hägade, tjena 

 blod, mjölk eller sockervatten säsom lockande medel. 

 Under sugandet böra de icke störas. Efter i timme är 

 Igeln färdig att afFalla, da han vunnit tjockleken afett or- 

 dinärt linger *). Han bor icke heller väldsamt afrifvas, att 

 det triangelformiga sar han gjort ej mä arta sig illa. Exempel 

 gifvas väl pä elaka följder af Iglars hruk, att äfven kali- 

 brand tillslagit, men sädane händelser mä snarare hafva 

 timat af en förvänd och oföisigtig application, eller frän 

 förfördelandet af nägon ädlare eller ömtäiigare del, än 

 af Iglarnes fysiska beskaffenhet elier, som somlige trott, 

 de samma varit giftige. (Unzer, Schmucken). 



Hos säclana i glas hällna Iglar har man ändtligen an- 

 merkt en besynnerlig egenskap, en utomordentlig retlighet 

 för de i lüften förestäende förändringar , i följe hvaraf de 

 kunna tjena som ett slags naturlig barometer (barometre 

 animal. Valm. de Bomare). Da väderleken är klar och 

 vacker, synas de bade som mar och Vinter liggande pä 

 botten nästan orörlige. Mot ett instundande oväder eller 

 regn uppkräia de pä sidorna, och hälJa sig nära vattenytan 

 tiiis xnolnen skingra sig och lüften klarnar. Mycket orolige 

 visa de sig före en annalkande storm eller stark bläst, i 

 synnerhet i äskväder; de äro dä i beständig rörelse och 

 hopdragas liksom krampaktigt, och denna oro upphör icke 

 förrän lugnet äterkommer. Dessa rörelser torde likväl, som 

 Bonnet säger, icke ordentligen harmonisera med lufttyng- 

 dens olika förhällande. Samma störe forskare ger derjemte 

 anledning att förmoda Iglarne vara de mest grannlaga ter- 

 mometrar, hvilket förtjenar att ytterligare utröna. Vissa 

 tider ser man dem, fästade endast med klacken, ocksä 

 äga, man märklig orsak, andra rörelser som likna liksidiga 

 pendelsvängningar. Morand trodde dem höra tili respi- 

 rationen, men de äro, kanske, snarare ett medel hvarige- 

 nom hudömsningen under tiden befordras. 



) Non missura cutem, nisi plena cruoris birudo. HoraC> 



