n:o 2.4- 

 HAST -IGELN. 



HIB- UDO Sanguisuga. Snigel. Pä F. Uli Bljäinmt 

 Pä Fr. Sangsue de Cheval. Pä Eng. Horse Leech. 

 Pä T. Pferde Egel. Pä D, Blod-Igi&n. 



Kröppen \ är nästan trind , knappt nedtryckt, 

 svart utan ränder, inunder blekare. Inga tän- 

 der i mannen. 



Linn. Syst. Nat. Ed. Gmel. i. 6. p. 3og5. — Faun. Svo.c. n. 2078. 

 — Bergman i K. V. A. Handl. J7$7- P- Sog. T. 6. f. 3-4- — Girier ibd. 

 1758. s. 95. — J ördens Helrainlh. 2. s. 87. T. 7. f. 1-^ — £r«»R* Eg<rl- 

 arten. s. 12. T. x. f. 1-7. (H. Gul#). 



Lika bekamt som den föregäende och dessutom allmän- 

 nare i diken och kärr, har denna Igel en lika sä utdragen 

 kropp, men rundare och mindre nedtryckt. Längden är 

 mellan 3—4 tum och bredden omtrent 4—5 linier. Främre 

 ändan afsmalnar gradvis, men den andra eller bakdeleii 

 är trubbigt rundad. »«- Formerad af ungefär 94 nära hvar- 

 andr* passande ringar, börja desse vid den smalare ändan, 

 och bilda vid den öfre läppen endast halfcirklar , men bli 

 efter hand vidgade och större aiit intill de sista närmast klac- 

 Iten. Härigenom fär ytan ett mer rynkadt utseende an 

 hos den förra. Öfver allt pä ringarne och i synnerhet pä 

 ryggen synas dessutom sinä värtor, hyilka likväl döijas un- 

 der den slernhylsa som betäcker kroppen. Fär gen är me- 

 rendels svart, men torde elter älder och andra orsaker 

 ändras tili svartbrun eller mörkgrä. Den nndre sidan är 

 vanligen ljusare eller blekgrä, och kanten stnndoni gulak» 

 tig, stundom lika färgad med öfre sidan, 



När Igeln simmar, är hufvudet utniivrkt spetsigt^ och 

 munöppningen har en upp- och nedvänd hjertform. Pä 

 ringarne öfver den öfre läppen sitta 5 par svarta punkter, 

 som dock äro mindre märkbare. I mannen kunna inga 

 tänder upptäckas, men striipen äger starka , längs efter 

 gäende muskel-fibrer. Öppningarne für köndelarne och 

 anus äro alldeles som hos den förra belägne. Heia krop- 

 pens omklädning bestär liksom hos densamma af en dub- 

 bel hud som är delbar, men bildar tiilsammans ett läder- 

 likt väsende, som pä inre skian mot inelfvorna visar pa- 

 reliela och läugsefter löpande muskelfibrer, förenade ?ned 

 de tversförgäende a f hvilka ringarne tillskapas. 



