HUMMER. 



5i 



ter nigra krökningar af stjerten, lossnar äfven denna, och 

 Hummern lemnar sitt gamla harnesk. Alk händer inom 

 en tid af 6-8 timmar. Det tomma skalet som äter tiil- 

 sluter sig, synes nu sä fuilkomligt helt , att hvarken fötter, 

 spröt eller tili och med de minsta delar derpä saknas! 



Den nya huden är naturligtvis ganska mjuk och hinn- 

 aktig i början, och djuret sä svagt att fötterne icke bära 

 detsamma; men inom fä dagar härdnar den nya bekläd- 

 ningen och Hummern äterfär sin förra styrka. Emedlertid 

 söker han tjenliga gömställen, i följe af egen natursdrift, 

 för att der fredad, icke befara alt obarmhertigt uppoffras 

 äfven af sina egna förtärande slägtingar, som äro i mindre 

 försvarslöst tillständ än han sjelf. 



Hvar g*äng detta ombyte timar (hvilket likväl honan 

 icke skall undergä det äret hon lägger eggen) , synes Hum- 

 mern Iia vunnit i storleken, da man jemför honom ny- 

 klädd mot den tomma skorpan. Tilltagandet sker säiedes 

 icke hastigt, och man har gissat att Hummern ernär en 

 älder af 12- 16 är. 



Det bor ocksä icke Fortigas, att Hummern (hvilken dess 

 öfriga samslägtingar i skick och natur likna) fär under 

 dmbytet af sin härdhanae yta, tillika en ny rnage, som 

 tillvexer bredvid den f Örra 9 och hvilken i dess stalle blir 

 första födan som den nya skall smälta. Rcesel trodde att 

 de tvenne stenar (allmänt men oriktigt Kräjtögon kallade) 

 som finnas hos kräftorna vid sidan af magen, af denna 

 nya föda danades. Vissheten häraf och deras ändamäi ä- 

 terstär ännu all utrona. Säkert är att Hummern äfven ä- 

 ger sädana, ehuru af lösare sammansättning än hos van- 

 liga kräftor , ocij torde som hos dessa genom munnen 

 framkoinma. 



Det andra märkliga i Hummerns och dess likars na- 

 tur är, att om endera klon elier foten förloras e Her siym- 

 pas , den samma ätervexer inom en viss tid. Hastigh tea 

 torde dock bero af ärsfidens värmegrad, af födans egen- 

 skap och sottet hurn delen glitt förlorad. Snarast sker det 

 otn t. e. klon afgäit vid den andra leden. Man ser da 

 efter 2-3 dagar, vid ändan af den stympade delen , en upp« 

 höjning omklädd med en rödaktig hinna: snart utvexer 

 en spets som efter band förlänges, sä att den efter etü 

 par veckor liknar en utsväild köubit, hvilken mer och mer 



