5?. TAGELMASKEN. 



i de af samraa verk följande editioner, kan icke lält upp- 

 gifvas, om icke , att detsamma säsom orikligt befunnit, 

 icke borde ä nyo upprepas. 



Likväl som förklaring Ii irä utebiifvit, har man ocksä 

 saknat en afgörande detalj om Tagelroaskens verkliga för- 

 hällande, och dessntom icke deraf ägt annat an irriga 

 ©Her ofuükomliga afbilder. 



Detta kräk är bekant öfver heia Europa, befintligt pä 

 morasiga stallen , i bäckar, afven källor och mest der ler- 

 botten finnes, i hviiken , efter Linnes u Stryck , masken lef- 

 ver som i sitt naturliga element. Hans trinda , som en gröfre 

 eller finare träd jeomtjocka kropp , förekornmer af olika 

 längd, fr an qvarterets i 1 ! 1 alnens. Den främre änn'an icke 

 mer utvidgad än den öfriga' kroppen , siutas trubbig , med 

 en iör nakna ögat omärklig rund munöppning, xmm som, 

 da masken lorkar , nästan i trekant liopds ages. Den an- 

 dra ändan elier stjerten är ytterst klufven i tvenne trubbi- 

 ga delar, hvilka liksom döljas inom den krökning, som 

 stjerten tili nägon del hopruüad formerar *). Denna af 

 JDeGeer Forst anmärkta egenskap hos masken att vara kluf- 

 ven i stiert ändan , har sedermera icke undfallit G'Jze och 

 Muller, lika litet som det bor numcra nagon särdeles upp- 

 märksam granskare , och sannolikt finnes i detta föi hai lan- 

 de gründen tili den fordom föregifna aklufna murinen, 

 och de horisontela trubbiga käftarne, som i sjelfva verket 

 icke finnas, ty da masken simrnar, framskjuter alllid den 

 förstnämda. 



Maskens yta är härd **) och nästan hornaktig; tili 

 färgen hvit , gulbrun eller svart, sä fraint icke desse sär- 

 skilta nyanser utmärka olikhet i arten. Da färgen är ljus 

 eller blekare synes alltid ändarne svarta. Midtigenom he- 

 ia kroppen tyckes en dunklare linle löpa , hviiken tvifvels- 

 utan är tarmkanalen. Det är troligt, att Tagelmasken är 

 ett ibland de djuren, som föda lefvande ungar. Gö'ze, 

 som uppoffrade sä utomordentlig moda för kännedomen 

 af maskkräken, upptäckte äfven hos sädane, som han an- 

 säg hörande tili detta slägte, med beväpnade ögon en o- 



") Detta har gifVit Pallas anledning i dess diss. de infestis viventibus 

 etc. p. ioi att tili Gordii slägtkarakter föra: Cauda uncinulo ter- 

 minata, 



*») »Durus est adeo ut yix pede conteri possit». Aldrevand. de Inseet. 

 p. 720. C. X. (Bonon. i63g)- 



