TAGELMASKEN, 3j 



ne, är iakttagande af den hufvudregeln, att hälla fötterna 

 rena, aldrig gä barfota eJler sofva alldeles oklädd, och 

 aliud nyttja skinnstrumpor. 



Det är eil särdeles lycka för Nordens invänare, att ic- 

 ke röna samma ilJgrepp frän ett djur söm kommer det 

 Afrikanska sä nära, frän Tagelmasken. Märkvärdig är emed- 

 lertid fr. Hoffmaiu berätteise, huru han 1688 vid Horn- 

 bausiska helsovattnen funnit ibland de närvarande sjnka 

 nägra tiggare , sora iindade 5—6 tums länga trädlika raask- 

 kräk ur deras vador. En annan af en Henipel är mycket 

 senare, meddelt af "Pallas, orn en Ire qvarters läng s§ 

 kailad Gordius . som en person i NeuBrandeaburg uttagit 

 ofvanpä fotbladet. Gmelin nämner äfven en sjükdom, som 

 i Ukraine kallas Wolosez, hvilken beskriives iik ett tagel 

 eller här under huden, hvarifrän det utruilas pä halm- ei- 

 ler säfsträn. 



Tab. — Fig. i. Tagelinasken i nat. storlek efter nat. 

 — Fig. 2. en iarv af en sjöslända,i hvilken den hopveck- 

 lade masken belinner sig ; efter DeGeer. — Fig. 3. en af- 

 ikuren del af raaskens kropp, förstorad. — Fig. l\. 5. huf- 

 vudändan. — Fig. 6. stjerten — begge äfven mycket iör- 

 itorade. 



\ 

 / 



