YANLIG BJÖRN. 



gamia verldens LandtbjSrn, utmärker Polar- eller Hafs- 

 björnen sig sä väl genom sin oföränderiiga hvita färg sora 

 längre hufvud och utsträcktare hals, och den svarta i A- 

 merika genom smalare nos, längre öron, ochraka, svarta 

 och skinande här; men de ha likväl alJa tili sednare tider 

 varit misskände och förblandade med den verldsbekantaste 

 af dem, hvilken nu är ämnet för den historUka teckning , 

 sora vi härjemte Jemna. 



Detta djurets fysionomi ä'r ntmärkt, Hufvudet är läng- 

 lagdt och bredt baktili; pannan platt och framät sluttande, 

 der den kägelformiga och nästan som ett svintryne trub- 

 biga nosen börjar. Ögonen, som äro mycket sma, betäcka? 

 af de pä sned öppnade ögoniocken. Öionen, korta och 

 rundade, stä upprätt. Den öfre käken är längre än den 

 undre, hvars läpp har 18 sroä uddar. Ordningen af tän- 

 derna är som vi nyss anfört den. De äro 36 tili antuet , 

 och formen af oxehänderna yisar mycken likhet med menni- 

 skans och de djurslags som förtära sä väl frukter som köttoch 

 andra bland ade födämnen. Den korta halsen förenas med 

 en tjock kropp , kullrig pä ryg^en, men nägöt sä nktare 

 öfver 'skuldrorna. Sex spenar sitta under buken, 4 främst 

 vid bogarne och de 6fr iga i Ijurnskarne. Svansen är blott 

 4 — 5 tum läng, Benen ha lika höjd vid fyrUent ställriing. 

 Tärna stä parallelt med hvar andra , och de svarta klorna 

 äro längre pä de främre än bakfötternas. 



Häret som betäcker kroppen äfven som det vid bul- 

 let, är mjukt , yfvigt och ofta skinande. Pä nosen är det 

 korta st , men i synnerhet mycket langt omkring strupen, 

 pä buken och bakpä lären. Färgen deraf är i allmänhet 

 brun och svart, men nuanserne äro likvä! talrika frän brunt 

 tili gulare, rodare, svartare, och frän svart tiil grä , spräck- 

 lig och ändtligen aüdeles hvit. Lika sküjaktig befinnes ock 

 storJeken frän 2 — 4 alnar i längden samt höjden ungefär 

 5 qvarter. De främre tassarne kunna Ii ä IIa 9 — 10 tum, 

 ocli de bakre en half aln att räkna frän hälen tiil ändan 

 af klorna. 



Europas och Asiens skogbevexta, bergaktiga och öde 

 trakter äro dessa Björnars hemvist. Likväl finnas de svar- 

 ta *) knappt utom de kallare länderne af dessa verldsdc- 



*) Allde'es skild fran den egeiitliga Svarta Björnen, som blott är Ame- 

 rika* mvänare. Hans hufvud och oron äro läogpe, och kreppen be- 



