SIDENSVANS. 



35 



Böhmen har varit den Europeiska trakt, der man 

 Frän aldsta tider trott Sidensvansen äga sitt tillhäll, och 

 derifrän han tidtals gör sina utflyttningar tili Södra Europa, 

 Tyska orterna, Norra England och Skandinavien. Kring 

 Petersburg, Moskow och andra stallen i Ryssland är 

 vintertiden ingen fägel allmännare; men parningstiden 

 beger han sig tili Arktiska cirkeln. I Sibirien är han lik- 

 väl sällsynt, ehuru Bell under sina resor sctt honom kring 

 Tobolsk i December. Pä somliga orter alldeles okänd , 

 hafva under de vidskepligare äldrarne, da talrika svärmar 

 af sädana fäglar oförmodligen visade sig, de samma blif- 

 vit ansedde säsom hotande spädomsmärken för en annal- 

 kande pestsrnitta. Italienska tideböckerne, som bevarat 

 minnet af den jordbäfning och vattenflöde som timade 

 kring Ferrara 1671, anmärka äfven ankomsten af en myc» 

 kennet Sidensvansar , hvaraf alimänheten oklokt förutsäg 

 en härfande farsot. Men sjelfva Aldrovanä som lefde just 

 i det skumma tidehvarfvet , anför som ett skäl mot samma 

 fördom, att lika talrika skaror visade sig i Bologna vid 

 Kejsar Carl 5:tes kröning, utan att nägon smittsam kräm- 

 pa sedermera inträfTade. Ocksä i552, da dylika fäglar 

 samlade sig i nejderne af Mayntz och Bingen tili den 

 anängd att snön deraf förmörkades, ansags det af hopen 

 för ett underverk, och man utgaf flera biider pä fägeln 

 utan namn, som af ett okändt slag. 



Det är otvifvelaktigt att Sidensvansarne flytta under 

 sommarmänaderne tili vissa nordligare trakter, t. ex. som 

 Frisch pästär, tili Tartariet, och att de der söka ihäliga 

 klippor tili nästen för deras tillkommande afloda. Rätt 

 säkra uppgifter sakna vi likväl ännu om detta förhällande. 

 Det är emedlertid om vintrarne som de visa sig skocktals 

 pä mänga Ställen i Europa äfven som hos oss. Bär af 

 rönn, enbuskar, nypon m. fl. äro da deras begä'rliga 

 föda, bland hvilken torkade drufvor ocksä räknas, som 

 gifvit Ursprung ät namnet- Ampelis. Andra trädfrukter, 

 äplen , mandlar, tallkottfrön sägas dessutom tjena dem 

 den blidare delen af äret säsom närande ämnen. 



De äro säüskapslika fäglar, hvilka aldrig finnas en- 

 samma, och man tillägger att de af naturen visa hvar- 

 andra en särdetes vänlighet, i det de dela födan icke 

 endast makarne utan hanar och honor äfven sinsemei- 

 lan. Men deras fysionomi förräder brist pä den liflighet 



